23 
Kroppen, fik ban den til at lægge endnu 13 Æg. Æglægningen 
varede halvanden Time, idet der mellem Fremkomsten af hvert Æg 
hengik omtrent 8 Minuter; naar Snogen overlodes til sig selv, med¬ 
tog Æglægningen længere Tid. 
Slangen viste sin Taknemlighed for Fødselshjælpen ved under 
denne at stryge sit Hoved mod hans Hænder. 
Paa en anden Hun af samme Snogeart undersøgte han anato¬ 
misk de indre Organer og meddeler om disse en længere Beskrivelse. 
Heraf skal vi dog kun fremhæve, at han i Æggestokken fandt 12 
umodne Æg af Længde som Leddet paa en Lillefinger 1 ). I et 
tredje Eksemplar var der 16 større Æg. 
En Han af disse Snoge naaede han paa Grund af sin kort 
efter tiltraadte Bortrejse ikke at faa undersøgt, hvorfor han intet 
kunde oplyse om de indre Organers Bygning hos Hannen. 
Uagtet Seger ikke med et eneste Ord beskriver Slangernes 
Udseende, kau det dog med stor Sikkerhed hævdes at have været 
netop den Art, som vi ogsaa nu giver Havnet Æskulapsnogen. 
Af de fire Arter, hvorom der for Danmarks Vedkommende 
kunde være Tale, er nemlig Hugormen og Glatsnogen, som ovovivi- 
pare, i Henhold til hans Beskrivelse begge udelukkede. Tilbage 
bliver da kun Hussnogen og Æskulapsnogen. 
Den første af disse saavel som Hugormen kendte han imidlertid 
forud, om ikke andensteds fra, saa fra Ole Worms Museum; en 
Tropidonotus natrix vilde han have betegnet som Anguis Danicus 
etc. ligesom i sin Katalog, og ved Redegørelsen for de anatomiske 
Forhold vilde han næppe have undladt at omtale Analsækkene, hvis 
han havde haft Hussnoge for sig. Som bekendt indeholder Stank¬ 
kanalerne hos disse en hæslig stinkende Væske, der ikke let und- 
gaar Opmærksomheden, medens Væsken hos Æskulapsnogen er uden 
kendelig Lugt. 
0 Æggenes Form sammenligner han med en Bønnes (faseoli figura ), 
hvorved han tænker paa det langstrakte Omrids, selvfølgelig ikke paa 
en af Indsnøring betinget „Bønneform“. Nu plejer man at sammen¬ 
ligne Æskulapsnogens Æg med forstørrede Myrepupper. 
