24 
Antallet af Æg stemmer ogsaa bedre med Æskulapsnogens, 
men er ikke afgørende, da unge Hunner af Hussnogen indeholder 
og lægger færre Æg end normalt for voksne Individer af Arten, 
der ellers er mere frugtbar. 
At Seger selv har ment at have en egen Slangeart for sig, 
forskellig fra Hussnogen, kan ikke betvivles. Uagtet han ingen 
autor anfører, efter hvis Fremstilling han har bestemt Arten, giver 
dog de Ord, han benytter, os saa tydelig Vejledning, at vi med 
Sikkerhed kan udpege Aldrovandi som hans Hjemmelsmand. 
Udtrykket hos S eger: Serpentes, qvos, qvia benigni sunt atqve 
innoxii, Æsculapii Angves vocant, en Sætning, der rummer hele 
hans Artsbeskrivelse, genfindes nemlig i det store, statelige Værk 
om Slangerne af den berømte, italienske Naturforsker Aldrovandi, 
et Skrift, der, udkommet 16 Aar tidligere 1 ), da var vel kendt over¬ 
alt, og til hvilket bl. a. ogsaa Ole Worm hos os henviser. 
Aldrovandi har heri givet ikke blot Oplysninger om Slan¬ 
gens Udseende, Forekomst og Levevis, men ogsaa en Afbildning i 
naturlig Størrelse af Anguis Æsculapii vulgaris, der vel ikke kan 
kaldes fortrinlig, men som dog særdeles godt ligner Æskulapsnogen. 
Bugen er fremstillet lys, Ryggen mørkere uden kendelig Tegning 
(jfr. Beskrivelsen Nostratis descriptio, p. 272). En Sammenligning 
med Billederne af Hugormen og Hussnogen 2 ) viser Rygskællene hos 
disse udstyrede med Køl, der mangler hos Æskulapsnogen. 
Af de danske Slanger kan kun Coluber longissimus siges at 
stemme med den nævnte, S eger sikkert bekendte, Afbildning af 
Aldrovandis Angvis Æsculapii vulgaris. 
I sin Haandbog over Slangerne har da ogsaa endnu Schreiber 3 ) 
citeret Aldrovandi som Autor til Æskulapsnogens Artsnavn Callo- 
peltis Aesculapii og dermed godkendt den gamle Benævnelse som 
0 Ulisse Aldrovandi: Serpentum et draconum liistoria. Bononiæ. 
1640. Fol. p. 268. Den her pag. 270 afbildede Slange er 1180 mm. 
lang efter Maal paa Billedet. 
2 ) 1. c., p. 115, 289. 
3 ) Herpetologia Europaea. 1875. p. 175, 281; sml. dog p. 267—268. 
