26 
denne Undersøgelse. Ved Beskrivelsen henviser han til Afbildninger 
af Hugormens indre Organer, der fandtes optagne hos Aldro- 
vandi 1 ) og hos Se ve ri nu s 2 ). 
Om de anatomiske Forhold hos Tropidonotus natrix gav Ole 
Worms Værk allerede kort Oplysning 3 ). 
Dersom vi da af S eger s Meddelelse tør slutte, at Æskulap- 
snogen (Coluber longissimns ) ved Midten af det 17. Aarhundrede 
levede i Egnen omkring København, vilde dens Omraade den Gang 
have strakt sig til Nordsælland, medens den i det 19. Aarhundrede 
kun kendtes fra Sydsælland og siden 1863 synes at være for¬ 
svunden fra Danmark. 
I korte Træk giver dette Tilbagetog her et Billede af dens 
Historie i Almindelighed. 
Det Slag, der dræbte den sidste Æskulapsnog ved Petersværft 
— den 27. Juni 1863 Kl. 3 Eftermiddag 4 )— flyttede Grænsen for 
denne Dyrearts Forekomst næsten 5 Bredegrader eller henved 80 
Mil (= 600 Km.) imod Syd, idet den i Tyskland ikke fandtes 
nærmere end ved Schlangenbad (vest for Wiesbaden), lidt nord for 
50° n. Br. 
Ret beset turde dens Historie i Udlandet fortælle om en lig¬ 
nende Skæbne. 
Udbredelse. Midtpunktet af Æskulapsnogens Udbredningsom- 
raade ligger i vore Dage, og har vel bestandig ligget, i Kystlandene 
omkring Adriaterhavets inderste Vig: den nedre Podal, Venetien, 
Istrien, Krain, Kroatien og Dalmatien. 
Fra disse Egne, hvor den forekommer hyppig eller meget 
hyppig, breder den sig mod Syd dels over Balkanlialvøen gennem 
D 1. c., p. 120-121. 
2 ) Marcus Aurelius Severinus: Zootomia Democritæa. Noribergæ. 
1645. 4°. p. 361—362. — Thomas Bartholin havde 1644 studeret 
Anatomi og Kirurgi hos Severinus i Neapel. 
3 ) Museum Wormianum. 1655. p. 262. 
4 ) Efter Dagbogsoptegnelse af Skovrider Ly man, der straks maalte 
Slangens Længde til 2 Alen 1 Tomme = 1280 mm. 
