29 
Fra det sydlige Polen, hvor Fundet ved Czenstochowa naar 
længst mod Nord, næsten 51° n. Br., er Æskulapsnogen vel nu for¬ 
svunden, ligesom den maa antages at være udryddet i Egnen ved 
Vordingborg paa 55° n. Br., hvor den har levet indtil 1863. 
En Linje i NV.—SØ. fra København til Odessa vilde vel om¬ 
trent betegne Grænsen for det Omraade, som Coluber longissimus 
ingensinde har overskredet, en Grænse, der vilde løbe omtrent jævn¬ 
sides med, men indenfor den, der standser Coronellci austriacas 
Fremtrængen mod Nord. 
Derved er imidlertid at mærke, at intet Fund og ingen 
historisk Overlevering fortæller om Æskulapsnogens Forekomst i 
det nordligere Polen og i hele Nordtyskland. Hvis Slangen har 
levet her, — hvorom jeg for min Del ikke tvivler, — er den for¬ 
længst sporløst forsvunden herfra. 
At Æskulapsnogen i sin Udbredelse mod Nord bliver langt 
tilbage for Glatsnogen staar i Forbindelse med at den er meget 
mere kuldskær end denne og vore andre Slanger. Ved Schlangen- 
bad gaar den i Vinterkvarter allerede i Slutningen af August eller 
Begyndelsen af September, og om Foraaret vover den sig ikke frem 
før i Slutningen af Maj eller Begyndelsen af Juni, naar Skoven er 
grøn og Faren for Frost er overstaaet. 
Om A ars ag en til Æskulapsnogens stærkt spredte Forekomst 
mod Nord har man udtalt forskellige Meninger, der er Udtryk for 
tre ulige Opfattelser af dens Historie. Spredtheden skulde efter de 
tre Forklaringsmaader skyldes enten 1) Tilbagegang, 2) Fremgang 
eller 3) Indgriben af Mennesket. 
At Artens Udbredningsomraade i de sidste Aarhundreder har 
været i Tilbagegang, hvad jeg ovenfor har søgt at paavise, er 
saa langt fra at være almindeligere antaget af Zoologerne, at jeg 
kun kender en enkelt Meningsfælle blandt disse. 
Friedrich Knauer * 1 ) nævner først de to andre Hypoteser 
0 Ph. L. Martin: Illustrirte Naturgeschichte der Thiere. Bd. 2. Abth. 
1. Kriechthiere und Lurche. Bearbeitet von Dr. Fr. Knauer. Leipzig. 
1882. p. 156. 
