33 
Asklepios, og som fandtes i hans Tempel i Epidavros, hvorfra den 
i Aaret 291 f. Chr. under en Pest bragtes til Rom 1 ). 
Man har troet dette i flere hundrede Aar; ved de ældste 
Beskrivelser af Slangen, hvorefter Arten kan genkendes (Aid ro¬ 
van di o. a.), er Historien om de hellige Slanger fortalt. 
I 1790 begynder Host Beskrivelsen af sin Coluber Aesculctpii 
med en bestemt Forsikring om, at denne og ingen anden Slange 
var helliget Asklepios: 
Quod Antiqui hunc fy non alium Aesculapio Deo consecratum 
adoraverint serpentem, docent ab iis nobis relictæ figuræ atque 
historice 2 ). Han har dog sikkert taget sig det meget let med 
Studiet af baade Afbildninger og Fortællinger fra Oldtiden, saa at 
hans Paastand ikke har noget Værd for os, og det saa meget 
mere, som hans Coluber Aesculapii er en Sammenblanding af mindst 
to Arter, hvori en sort Varietet af Hussnogen Tropidonotus natrix 
var. nigra Jan, optræder som Hunnen til Æskulapsnogen 3 ). 
Host har imidlertid haft Ret i at henvise til de af Grækerne 
og Romerne efterladte figuræ atqve historiæ. 
Der gives i Virkeligheden ingen anden Vej end at ty til 
dem, hvis man ønsker Sagen opklaret. 
Hvad nu de skriftlige Kilder angaar, er disse yderst spar¬ 
somme, og af dem høster man næppe anden Belæring i vort Øje¬ 
med end dette, at Asklepiosslangen i Epidavros 4 ) 1) var rød eller 
gullig, 2) at den ikke gjorde Mennesker Fortræd, og 3) at den paa 
Rejsen til Rom under en Landgang ved Antium (en By i Latium) 
i den hellige Lund klatrede op i en høj Palme 5 ) og forblev der 
1 ) Se herom H. O. Lenz: Zoologie der alten Griechen und Romer. Gotha. 
1856. p. 445, 464, eller Brekms Tierleben. 3. Aufl. Bd. 7. 1892. p.216, 292. 
2 ) Jacquin: Collectanea. Vol. 4. p. 356. 
3 ) Ogsaa af denne Grund bør Betegnelsen Col. Aesculapii Host som 
Artsnavn bortfalde. 
4 ) Pausaniao Graeciae descriptio. Lib. 2. cap. 28. 1: ed. Hitzig et Bluemner. 
Vol. 1. Pars 2. Leipzig. 1899. p. 451, 618. 
5 ) Om Forekomsten af en Daddelpalme her ved denne Tid se V. Hehn: 
Kulturpflanzen und Hausthiere. 6. Aufl. Berlin. 1894. p. 269. 
Vidensk. Meddel, fra den naturb. Foren. 1903. 
o 
o 
