94 
hel til Sammenligning, er den eneste af alle de foreliggende Storm¬ 
fugle, der i Form stemmer næsten aldeles med den jordfundne: 
men Knoglen er meget større; af Oestrelata columbina (Bulweria 
bulweri), den mindste af Slægtens Arter, foreligger kun Over¬ 
armens nedre Del; ogsaa den stemmer godt i Form; men den er 
meget mindre. 
Hvad enten Knoglen er af den ene eller den anden Art, er 
dens Tilstedeværelse i dansk Jord ganske uventet; den tilhører 
ingen af de nulevende nordatlantiske Stormfugle; den er af en 
Slægt, hvis Arter ere hjemmehørende i det sydlige Atlanterhav eller 
i det Stille Hav; Oestrelata columbina, den Art, der lever os 
nærmest, yngler paa Madeira og Canarerne. Men ligesom mange 
andre afgjort sydlige Stormfugle, Diomedea chlororhyncha, D. cul- 
minata, D. melanophrys, Pelagodroma marina, Dapton capensis, 
Pu/Jinus obscurus og andre, i Nutiden have vist sig ved Europas 
Kyster som sjeldne Gjæster, er her ogsaa set Arter af Slægten 
Oestrelata, foruden O. columbina. Oestrelata hæsitata, der er 
hjemmehørende i de vestindiske Farvande, har vist sig ved Norfolk 
(A. Newton: Some account of a Petrel, killed at Southacre, Nor¬ 
folk; The Zoologist, vol. X, 1852, p. 3691—3698, med Fig.); 
Oestrelata brevipes fra det Stille Hav og det sydlige Ishav har 
vist sig ved Wales (Harting: Occurrence on the Welsh Coast of 
Oestrelata torqvata Macg.; The Zoologist, 3 ser., vol. XIV, 1890, 
p. 454—455; og Salvin: Note on the Collared Petrel, Oestrelata 
torqvata, recently reported to have been killed on the Welsh Coast; 
The Ibis, 6 ser., vol. 3, 1891, p. 411—414, pi. IX). Vel sagtens 
maa den danske Knogle snarest være af en tilfældig Gjæst fra syd¬ 
lige Have; men en Mulighed er der for, at den er et Minde om et 
eller andet Forsøg, som en sydlig Art har gjort i Retning af Bo¬ 
sættelse i nordlige Egne; man huske, hvorledes Diomedea melano¬ 
phrys har søgt at bosætte sig paa Færøerne (Knud Andersen: 
Diomedea melanophrys, boende paa Færøerne; Vidensk. Medd. 
Naturhist. Foren, for 1894, p. 241—264, pi. V; samme Sted, for 
1901, p. 291—294). — Findestedet, en Tørvemose, kunde synes 
