243 
ytrer sig gennem en forøget Kulsyreudskillelse, hvorimod Ilt¬ 
optagelsen kun paavirkes i ringe Grad. 
3. At Kvotientforøgelsen er størst umiddelbart efter Op- 
bindingen, men siden taber sig. 
Naar almindelige Resultater skal udledes af Normalforsøgene, 
viser det sig hurtigt nødvendigt at holde de to Forsøgsrækker 
med henholdvis R. temporaria og R. esculenta bestemt ude fra 
hinanden; idet de dels er af højst forskellig Værdi, dels viser en 
meget tydelig Forskel mellem de to Arter. 
I. Rana temporaria. 
De paa næste Side anførte Forsøg, der alle er anstillede paa 
voxne Hanner og ved omtrent samme Temperatur, falder naturligt i 
fire Grupper, hovedsagelig efter Aarstiden. No. 1—4 er anstillede i 
Parringstiden, der i 1901 faldt usædvanlig sent; No. 5, 6 og 7 er 
anstillede paa Frøer, der var holdte i Fangenskab paa Is eller i 
koldt Vand en Tid efter, at Parringstiden i Naturen var forbi. Det 
var Meningen hermed at søge at bevare den ejendommelige Til¬ 
stand med stærkt forøget Stofskifte, som kendetegner Parrings¬ 
tiden. Dette maa ogsaa siges at være delvis lykkedes 1 ). No. 8 
er anstillet om Sommeren paa en ret nyligt indfanget Frø, der var 
fodret i Fangenskabet, og 9—10 endelig er anstillede paa Frøer, 
der i en Maanedstid havde ligget i Vinterdvale i fugtig Jord. 
Det væsenligste Fællestræk for alle Forsøgene er Forskellen i 
respiratorisk Kvotient mellem Huden og Lungerne. For Huden 
findes Kvotienten varierende fra 1,70 til 3,00 (Middeltal 2,48) og for 
Lungerne varierende mellem 0,30 og 0,57 (Middeltal 0,43). Heraf 
fremgaaer, at Kulsyren hovedsagelig udskilles gennem 
Huden, medens Ilten for største Delen optages gennem 
Lungerne. De to Respirationsorganer har altsaa til en vis Grad 
delt Funktionerne imellem sig. 
J ) Forsøg paa at fremkalde et forhøjet Stofskifte ved subkutan Injektion 
af Testis-Udtræk gav derimod et negativt Resultat. 
16* 
