275 
at være kompensatorisk til en Nedgang i Hudens litoptagelse, thi 
dels er den altid meget større end den Nedgang, der kan findes, 
dels findes der ingenlunde altid nogen Nedgang (Forsøg 43 og 51). 
Stigningen af Iltoptagelsen gennem Lungerne maa tilvejebringes 
ved Nervesystemets Mellemkomst, og specielt maa der, for at den 
skal komme istand, ledes en Paavirkning fra Huden gennem Hud¬ 
grenen af Vagus til Centralnervesystemet. Det maa følgelig 
antages, at der i Huden findes nervøse Endeorganer, 
der paavirkes af Kulsyre og er istand til at paavirkes 
meget kendeligt selv af saa ringe Kulsyremængder 
som 1 — 2 °/o af Atmosfæren. 
Det synes nu at fremgaa af Forsøgene 51 og 52, at denne Paa¬ 
virkning ikke ledes videre til Lungerne gennem Vagus, og Spørgs- 
maalet bliver da, om Irritationen ad anden Vej kan naa Lungerne. 
Det forekommer mig, at der kun foreligger to Muligheder: 
1. At Irritationen ad Nervebaner, der ikke er ramte ved 
Overskæringerne i Forsøg 51 og 52, ledes direkte til Lungerne. 
2. At Irritationen frembringer en almindelig Stigning af 
Stofskiftet, og at denne giver sig Udslag gennem en forøget Ilt¬ 
optagelse i Lungerne. 
Den første Forklaring møder den Vanskelighed, at der ikke 
kendes andre Nerver til Lungerne end Vagus. 
De paagældende anatomiske Forbold beskrives paa følgende 
Maade (Gaupp, Abth. II. pp. 149, 153—56; Abth. III. p. 198): 
Umiddelbart efter sin Udtræden af Kraniet danner Vagus et stort 
Ganglion jugulare. Ud fra Gangliet kommer dels Ramus auricu- 
laris, der gaaer til Huden, dels Vagus’ Hovedstamme. Denne sidste 
afgiver Grene til forskellige Muskler, til Svælgets Slimhinde, til 
Larynx, Oesophagus og Mave og endelig to Grene til Lungerne, 
hvorefter Hovedstammen fortsætter sig som R. cardiacus. 
Til Vagus slutter Sympathicus sig, efter Beskrivelsen, paa 
følgende Maade: Fra det andet sympathiske Ganglion (G. sub- 
clavium anterius) gaaer 2 Grene fremefter, af hvilke den ene 
begiver sig til Ganglion prooticum commune, og den anden træder 
18 * 
