299 
Heraf følger, at Overfladen af dette Legeme giver en meget 
god Tilnærmelse for Lungens ydre Overflade. 
Overfladen udtrykkes ved Integralet 
r*a a 
Q — 2\2;r(rcos^> — rcos a)rdcp — 4 nr- 
V 0 O 
Q = 47rr 2 (sina — «cos«) = 14,6 cm. 2 
Paa Lungens Inderflade findes et stort Antal fremspringende 
Septa. Paa den af mig maalte Lunge passede Kiittners Beskri¬ 
velse og Afbildning (Gaupp, Abth. III. p. 195) temmelig nøje. Yed 
Septa af 1ste Orden var der afgrænset 42 Alveoler (Ktittner finder 
30—40), der med rimelig Tilnærmelse kunde betegnes som rektan¬ 
gulære med Siderne a og § a. De begrænsende Septa var højest 
midt paa Lungen og aftog henimod begge Ender, saaledes som det 
ogsaa kan iagttages paa Kiittners Figur. Jeg maalte et Antal 
Højder og fandt, at den gennemsnitlige Højde af Alveolernes Vægge 
var i 
Produkt 
8 Alveoler 1,6 mm. ... 12,8 
10 — 1,8 — . 18 
8 — 2,o — . 16 
8 — 2,i — 16,8 
8 — 2,5 — . 20 
42 X gennemsnitlig Højde. = 83,6 
Alveolerne af 1ste Orden er gennemsatte af Septa af 2den 
Orden, der gennemgaaende var c. 1 mm. lavere end de Alveolen 
begrænsende Septa. Disse Septa af 2den Orden har et ret uregel¬ 
mæssigt Forløb, men det kan dog uden meget store Fejl antages, 
at hver Alveole deles af et Septum paa langs og 2 paa tværs i 
6 Rum (Kuttner finder 4 — 6). 
Septa af 3die Orden var kun paa enkelte Steder til at finde, 
og de var saa smaa, at der uden Fejl kunde sees bort fra dem. 
Der er endvidere seet bort fra, at Bunden af de enkelte Alveoler 
var svagt hvælvet, idet det antoges at blive opvejet af, at Septa 
sin ip — <p cos a , 
