309 
udad gennem Lungevæggen og at drøfte den biologiske Betydning 
af den i Reglen stedfindende Hæmning. Disse Spørgsmaal kan 
imidlertid bedst behandles, efter at der er gjort Rede for Kulsyrens 
Forhold i Huden. 
Kan Kulsyreafgivelsen gennem Huden opfattes som Diffusion? 
Naar vi vender tilbage til Forsøg No. 17, kan det bestemmes, 
hvor stor Kulsyrespændingen i Hudens Overflade maa være, for at 
der gennem de 110 cm. 2 pr. Minut skal kunne udskilles 0,058 cc. 
Kulsyre ved Evasion. Man finder ved Beregning, paa samme Maade 
som ovenfor, Værdien 0,6 °/o. I Forsøg No. 57 er 1,6—1,7 °/o 
fundet som en overmaade sandsynlig Værdi for Blodets Kulsyre¬ 
spænding i den undersøgte Vinterfrø 1 ). Nu er det tidligere ud¬ 
viklet, at Kulsyrespændingen i Blodet maa være adskilligt højere 
end i Hudens Overflade,' for at der skal kunne foregaa Diffusion 
fra Kapillærerne gennem Epidermis, og den ved disse Forsøg og 
Beregninger fundne Forskel paa c. 1 °/o synes ganske rimelig. 
Kulsyreexhalationens Størrelse lægger altsaa ingen Hindring i 
Vejen for den Antagelse, at den foregaaer ved Diffusion og Evasion. 
De andre Forsøgsresultater, der foreligger, lader sig ogsaa 
uden Vanskelighed forklare ved Diffusionshypotesen og taler ikke 
for, at der foregaaer nogen aktiv Cellevirksomhed: 
1. Kulsyreudskillelsen gennem Huden hos R. temporaria findes 
med Undtagelse af i Parringstiden næsten uforandret Aaret 
igennem, og 
2. den paavirkes ikke af Nerveoverskæringer. 
3. Stigende Kulsyreprocent omkring Huden frembringer kon¬ 
stant et Fald i Kulsyreexhalationen. 
Kulsyreudskillelsen gennem Lungerne er kun i eet Forsøg 
(No. 23) lige saa høj som gennem Huden, i alle andre er den be¬ 
tydeligt lavere, og det højeste Tal, der overhovedet er fundet 
J ) I Sommerforsøget No. 46 er det fundet, at Kulsyreudskillelsen i Lungen 
bringes til Ophør ved en Kulsyreprocent i Lungeluften paa 2,35 %. 
Dette kan derfor antages omtrent at være Blodets Kulsyrespænding, 
naar Stofskiftet er højt — 200 pr. kg. og h. 
