312 
værende Afhandling gælder det, at Fordelingen er saa extrem, at 
den ikke skulde kunne forklares, dels ved Hudens og Lungernes 
forskellige Diffusionsbetingelser, dels ved Variationer i den til 
Organerne strømmende Blodmængde. 
Af nogle af Forsøgene i Bohrs Afhandling (I) fremgaaer 
derimod en saadan Fordeling, at det ihvertfald bliver overordenlig 
sandsynligt, at Iltoptagelsen i Lungerne maa forklares som en 
Sekretionsproces. Dette gælder særlig Forsøg XI p. 208, hvor 
Totaliltoptagelsen pr. kg. og h. er 446, medens den efter Lunge¬ 
respirationens Udelukkelse falder til 78. I Overensstemmelse med 
mine Normalforsøg kan Hudens Andel i Totalrespirationen sættes 
til højst 60 pr. kg. og h. — Det er klart, at den maa stige noget 
ved Lungerespirationens Udelukkelse, alene fordi Iltspændingen i 
Blodet herved maa falde ganske betydeligt. 
Lungernes Andel i Iltoptagelsen bliver altsaa her mindst c. 
386 eller omtrent 6 V 2 Gange Hudens, medens den ellers i Gennem¬ 
snit kun er godt 2 Gange Hudens. Man kan ikke antage, at dette 
Resultat skulde kunne opnaaes blot ved forøget Blodtilstrømning 
til Lungerne. 
En nærmere Undersøgelse af alle Forsøgene viser, at 
Lungernes Iltoptagelse kan reguleres af Organismen 
indenfor meget vide Grænser, medens Hudens er over¬ 
ordenlig konstant. 
1. Normalforsøgene med R. temporaria viser, at Iltoptagelsen 
gennem Huden under ensartede Betingelser er ens Aaret igennem 
(43—60), medens Iltoptagelsen gennem Lungerne varierer fra c. 
160 (i de ældre Forsøg altsaa endog c. 390) i Parringstiden til 
51 i Vinterforsøgene. 
2. Forsøgene med Nerveoverskæring giver næsten altid Ud¬ 
slag, omend i Reglen temmelig smaa Udslag, paa Iltoptagelsen 
gennem Lungerne, medens Iltoptagelsen gennem Huden ikke paa- 
virkes. 
3. Ved Forsøgene med forøget Kulsyrespænding omkring 
Huden findes altid en meget stærk Forøgelse af Iltoptagelsen i 
