313 
Lungerne, medens Iltoptagelsen gennem Huden i Reglen viser en 
ringe kompenserende Nedgang. Denne sidste forklares utvungent 
derigennem, at den i det hele forøgede Iltoptagelse frembringer en 
højere Iltspænding i Blodet. 
4. Forsøgene over Nerveoverskæring i Forbindelse med for¬ 
højet Kulsyrespænding omkring Huden bekræfter for Hudens Ved¬ 
kommende det under 3 anførte og viser, at Paavirkningen af 
Lungernes Iltoptagelse skeer ad nervøs Vej. 
5. De i Bohrs Afhandling (I) meddelte Forsøg over Ude¬ 
lukkelse af Lungerespirationen viser, i Forbindelse med mine nye 
Bestemmelser af Hudens Iltoptagelse under normale Forhold, at 
selv dette meget voldsomme Indgreb ikke bringer Iltoptagelsen 
gennem Huden til at stige mere, end hvad der naturligt maa følge 
af den nedsatte Iltspænding i Blodet. 
Iltoptagelsen gennem Huden kan altsaa aldeles ikke reguleres 
af Organismen, og heraf mener jeg, at det med en til Vished 
grænsende Sandsynlighed fremgaaer, at den skeer ved simple fysiske 
Kræfter — ved Diffusion. 
Iltoptagelsen gennem Lungerne kan reguleres af Organismen 
og Spørgsmaalet bliver nu: 
Hvorledes foregaaer Regulationen ? 
Der synes mig her kun at foreligge to Muligheder, nemlig 
1) en vasomotorisk Regulering og 2) en Paavirkning af Epithelet, 
en Sekretionsregulering. 
1. Lad os paany gaa ud fra, at Iltoptagelsen i Lungerne 
skeer ved Diffusion o: At der ved Invasion optages Ilt i det 
gennem Lungerne strømmende Blod, medens en Del af det saaledes 
optagne paany udskilles ved Evasion. 
Saafremt Blodet under normale Forhold ved sin Passage gennem 
Lungerne ikke nogenlunde fuldstændigt mættes med Ilt, fordi 
Invasionen i den Tid, Passagen varer, ikke er tilstrækkelig, vil 
aabenbart en Forøgelse af den gennemstrømmende Blodmængde 
kun have en ringe Virkning paa Iltoptagelsen, idet Mætningsgraden 
i den større Blodmasse vil synke yderligere, og en Formindskelse 
