13 
kunde se ud, som om disse Skaller havde ligget der fra en Tid, da 
Vandstanden i Søerne var højere end nu. Jeg har iagttaget dette 
Forhold ved Arresø, Esromsø, Sjælsø, Fursø, Søndersø, Tjustrup- 
Bavelse Sø, Skanderborg Sø, Solbjerg Sø og Fiilsø. 
I Litteraturen finder man adskillige Angivelser af, at tomme 
Skaller cre fundne i Indsøer paa langt større Dybder end de 
levende Dyr. Brockmeier omtaler saaledes (Forschungsberichte 
1895), at han i en Dybde af 18—20 M. i Pioner Søen fandt tal¬ 
rige Skaller af Lungesnegle og Gællesnegle, uden at træffe de 
levende Dyr der. Surbeck (1. c.) nævner ligeledes adskillige Eks¬ 
empler paa, at han i Vierwaldstådtersøen har fundet tomme Skaller 
paa langt større Dybder end Dyrene, men nogen Forklaring 
af Fænomenet giver han ikke. Han finder saaledes Skaller paa 
20 M. af Limnæa ovata og Physa foutinalis, men ikke de 
levende Dyr paa over 3 M. Ligeledes finder han paa 20 M. Skaller 
af Bythinia tentaculata, som han kun har truffet levende til 5 M., 
og lige ned til 100 M. træffer han Skaller af Valvata piscinalis 
var. antiqua, der levende kun naar ned til 15 M. Forel fandt i 
Bodensøen pa a 20 M. en tom Skal af Sphærium corneum, hvad der 
foranledigede Dr. Brot til at regne denne Art med til Dybsø- 
formerne. Dette har dog Clessin — uden Tvivl med fuld Eet — 
protesteret imod *). 
Om Aarsagerne til Forskydningen. 
Tilstedeværelsen af mange af Skallerne paa Søbredden skyldes 
Bølgeslagets Virkninger, men som allerede nævnt findes der paa 
Bredden en Mængde Limnæer, der uden Tvivl have levet paa saa 
store Dybder, at de have unddraget sig Bølgeslagets Magt. Brock- 
meier, der havde Opmærksomheden henvendt paa lignende Forhold 
ved Pioner Søen, anfører som Forklaring paa dette Fænomen, at 
O S. Clessin: „Die Mollusken der Tiefenfauna unserer Alpenseen“. Mal. 
Blått. XXIV. 1877. 
