Lycenchelys muræna Coll. s. str. og L. flagellicauda n. sp., af 
Ophidiider Rhodichthys regina Coll. og af Ulkefiske Cottun- 
culus subspinosits n. sp. 
2) Af høj nordiske sublittorale Fiskearter g aa nogle 
ned til den dybe kolde Areas øvre Region, nem¬ 
lig, saavidt hidtil vides, Raja radiata Don., Motella (OnosJ 
reinhardtii Kr., Liparis (Careproctus) reinhardtii Kr.?, Lycodes 
pallidus Coll. og L. rossii Malmgr., Hippoglossus hippoglos- 
soides "Walb., Cottuncidus microps Coll. (dog vistnok fæstnet 
som en egen Race) og Agonus decagonus Bl.-Schn. x ). 
3) Den dybe kolde Area har ikke en eneste Fiskeart 
fælles med Atlanterhavsbækkenet. 
Min Bevæggrund til at offenliggøre ovenstaaende Bemærkninger, 
hvis Ufuldkommenhed jeg saare vel erkender — man vilde maaske 
ikke med Urette betegne dem som forhastede, da fremtidige Under¬ 
søgelser med mere praktiske Fiskeredskaber end de hidtil anvendte 
utvivlsomt ville føje meget nyt til — bunder i Ønsket om, at Med¬ 
arbejdere paa de andre Dyreklassers Omraade ville lægge mere Vægt 
paa de hydrografiske Forhold, end det hidtil almindelig har været 
Tilfældet. Og navnlig vil jeg, belært af Erfaringen, bede dem stille 
sig yderst mistænksomme overfor enhver Art, der angives at være 
fælles for det iskolde Nordhavsdyb og det varme Atlanterhavs- 
bækken, og selv betænke sig vel, inden de maatte føje ny til. Den 
mest ængstelige Agtpaagivenhed ved Arternes Udredning vil være 
nødvendig, hvis der efter den systematiske Bearbejdelses Afslutning- 
skal kunne drages sikre Slutninger paa Grundlag af vort Arbejde, 
af Interesse for Naturvidenskaben i Almindelighed. Og det skulde 
0 Man maa vel lægge Mærke til, at her kun er Tale om den dybe Del 
af den kolde Area, d. v. s. den Del, der ligger under 300 Favne. Hvor 
den „kolde Area “ rykker op mod Overfladen, giver Egen-Faunaen efter- 
haanden Plads for den sædvanlige højnordiske Fiskeverden. 
