260 
( 1900 .) 
August 1 ) var, paa faa Dage nær (3dje—7de og 21de—25de), 
usædvanlig mild med overvejende sydlig og vestlig Vind. 3dje, 
med Østenvind, kom fire Fugle paa Vandring til Nolsø: nogle 
Præstekraver og Ryler, enkelte Islandske Ryler ( Tringa canutus) 
og Meliemkjover ( Lestris pomatorhina) . 16de indfandt Stenvender 
sig, i ringe Tal, paa Myggenæs, langt flere 19de; Dagen efter saas 
den i Flok paa Nolsø. 19de trak mindre Flokke af Strandskade 
og Lille Spove mod Syd over Nolsø; ligeledes 20de, 26de og 27de; 
en ikke ringe Forøgelse af Strandskadernes Tal paa Myggenæs synes 
at have fundet Sted i Dagene mellem 19de og 22de. 20de bragte 
ogsaa enkelte Selninger ( Calidris arenaria) og en ny Indvandring 
af Præstekraver til Nolsø; Selningerne saas kun i faa Dage, 
Præstekraverne blev, delvis, til Begyndelsen af September; paa 
Myggenæs viste Præstekraverne sig først den 29de og kun i yderst 
ringe Tal. 26de var en Del Hvide Vipstjerte paa Vandrested paa 
Nolsø, hvor de nu jevnlig saas i fire Uger. Mellem 26de og 30te 
forsvandt de fleste Lunder fra begge Øer; enkelte viste sig endnu 
i September og, som saa ofte, nu og da i Vintermaanederne. 
29de og 30te blev Vagtel ( Coturnix communis ) set paa Nolsø. 
September havde overvejende mildt Vejr med sydvestlig, 
vestlig og sydlig Vind, kun sjelden (20de) stigende til Storm. 1ste 
trak atter Strandskade og Lille Spove i Flok mod Syd over Nolsø; 
begge ligeledes 2den og 3dje. 1ste viste Engpiber sig i Flok paa 
Nolsø; i det mindste en Del blev indtil 13de, da Arten saas for 
sidste Gang paa denne 0; paa Myggenæs fandt en ikke ubetydelig 
Indvandring Sted 15de, Dagen efter var kun een tilbage; en 
enkelt Gang i Begyndelsen af Oktober indfandt den sig atter i 
ringe Tal. 2den saas en ung Ismaage ( Larus eburneus ) sammen 
i) „Af Uren paa Nolsøs Østside [Lundernes Yngleplads] er i Begyndelsen 
af denne Maaned den sydligste til Fuglefangst bedst egnede Del, 
„hvita ur5“, styrtet i Havet. Dagen før Nedstyrtningen havde 2 
Mand været derhenne for at fange Fugl, „fleyga", og den ene havde 
hørt, at Stene giede ud og styrtede ned nedenunder, hvor han op¬ 
holdt sig. Dagen efter, da man atter vilde paa Fuglefangst, var Uren 
forsvunden". („Dimwalætting", 18. Aug. 1900.) 
