220 
Paa Drybota-Lavv erne fandtes indtil 12 Indboringshuller, men 
det højeste Antal Fluer, der kom til fuld Udvikling i den samme 
Vært, var 4. Hos Eupithecia innotata Hfn. udvikledes kun ét Eks¬ 
emplar af Snylteren i hver Værtlarve. 
Tachina Meig. 
Den første Meddelelse om Udviklingen hos en Art af Slægten 
Tachina skyldes Th. Hartig 1 ), der (1837) meddelte, at han havde 
klækket T. larvarum L. af et Antal forskellige Sommerfuglelarver, 
samt at Larverne levede enlig i smaa Værter, medens der i større 
kunde findes indtil 10 Larver sammen. Efter at Laboulbéne 2 ) 
derefter (1861) havde beskrevet sidste Larvestadium og Tønde¬ 
puppen af en Tachina, som han henførte til den af Meig en op¬ 
stillede T. villica, der senere har vist sig identisk med den stærkt 
varierende T. larvarum, findes der i Literaturen — bortset fra 
Beretninger om Klæbninger — kun faa og spredte Meddelelser 
om Tachina- Arternes Biologi og Udvikling. I en lille Afhandling, 
der indeholder foreløbige Meddelelser om de ved Gipsy moth 
parasite labo rato ry i Massachusetts foretagne Undersøgelser 
over Snyltefluer har C. H. T. To w n s end 3 ) givet korte Meddelelser 
om nogle Arters Æg og Æglægning {T. larvarum L., T. utilis Towns, 
og T. clisiocampæ Towns.), og Pant el 4 ) henfører T. larvarum L. 
og T. rustica Fali. til en Gruppe Arter, der aflægger store hvide Æg 
paa Værterne. I Sommeren 1911 udkom en stor Beretning af 
Howard & Fiske om de ved Gipsy moth parasite 
laboratory indtil da opnaaede Resultater med Indførelse til 
1) Th. Hartig: Ueber die parasitischen Zweifltigler des Waldes (Jahres- 
bericht iiber die Fortschritte der Forstwissenschaft im Jahre 1886— 
37, 1837, p. 275). 
2 ) A. Laboulbéne: Métamorphoses d’une Mouche parasite. (Ann. Soc. 
entom. de France. 4 Serie, Tome 1, 1861, p. 231). 
3) C. H. T. T ownsend: A Record of Results from Rearings and Dis- 
sections of Tachinidæ (U. S. Dept of Agriculture. Bureau of Entomology 
Technical Series No. 12, Part VI). 
4 ) J. Pantel 1. c. p. 34. 
