VIII 
ganske bestemt Maade staar i Forhold til det nye Individs Køn. 
Hchr. viser sig tydeligst under de Delinger, hvorved Sædcellerne 
reduceres; saaledes havde Henking allerede 1891 fundet, at af 
fire Celler, dannede af en Modercelle, var der to, hvis Kerner 
indeholdt 11 Chr., medens de to andre desuden indeholdt et 
„ overtalligt“ Chr.; dette var dannet, idet et Chr. uden at spaltes 
var gaaet hen til den ene Pol. Rigtigheden af denne Iagttagelse 
bekræftedes godt en halv Snes Aar senere af en Række ameri¬ 
kanske Forskere, nemlig Mc. Clung , E. B. Wilson og Stevens, 
som hos en Række forskellige Leddyr, ja [endog hos enkelte 
Hvirveldyr, paaviste tilsvarende Forhold og desuden oplyste om 
den betydelige Variation i Størrelse og Antal, som disse Hchr. kan 
være underkastede. Samtidig fremsatte Mc. Clung den Tanke, 
om de ikke, da de var til Stede i Halvdelen af Spermatozoerne, 
kunde have nogen Betydning for Kønsbestemmelsen. Først da 
Undersøgelsen udstraktes til Ægcellen og de almindelige Vævs¬ 
celler, lykkedes det dog at skabe et fastere Grundlag for en saa- 
dan Antagelse. Det viste sig nemlig ikke blot, at Ægcellens 
Kerne altid svarer til den Spermatozokerne, som indeholder 
Hchr., men desuden lykkedes det hos de hanlige og hunlige Dyr 
i Kernens Chromosomebestand at paavise en Forskel, som for¬ 
klares godt ved den Antagelse, at Hannen er opstaaet af et Æg, 
befrugtet med et Spermatozo uden Hchr., Hunnen derimod af et 
Æg i Forbindelse med et Spermatozo med Hchr. Undersøgelser 
over forskellige Bladlus, hvor kønnede og parthenogenetiske Gene¬ 
rationer vexler med hinanden, har yderligere bekræftet denne 
Paastand. 
Smukkest og mest overbevisende træder dog disse Forhold, 
som vist af Boveri og hans Elever, frem hos forskellige Rund¬ 
orme, hvor dels Chromosometallet er ringe, og hvor det desuden 
er muligt, paa Grund af Kønsorganernes simple Bygning, at ud¬ 
føre Undersøgelsen uden at benytte Snit. Tillige er det her, ved 
Iagttagelse af tidlige Embryonalstadier, lykkedes at paavise netop 
de Forskelligheder, som en Befrugtning med to Arter Sperma¬ 
tozoer maa medføre. 
I de hidtil nævnte Tilfælde har det stedse været Sperma¬ 
tozoerne, som i Henseonde til Kernen viste en Dimorfi; den 
Mulighed, at noget lignende ogsaa kunde findes hos Æggene, 
lader sig dog saa meget mindre afvise, som visse Resultater af 
Arvelighedsforskningen synes at pege i den Retning. Hidtil var 
det dog kun lykkedes, ret tvivlsomt endda, at finde Antydninger 
af noget saadant hos visse Søpindsvin; først for ganske nylig 
er en Dimorfi af Ægkernen med Sikkerhed bleven paavist hos 
en Natsommerfugl. 
Om den virkelige Betydning af disse Hchr. eller „Køns- 
chromosomer“ er det i Øjeblikket ikke muligt at udtale sig med 
Bestemthed; det staar i Virkeligheden for os som noget ganske 
