X 
løse Consequenser) paa den internationale Zoolog-Congres i 
Monaco i Marts 1913, hvor han havde repræsenteret Foreningen. 
Derefter gav Dr. Mortensen et Referat af Kirkpatrick s Un¬ 
dersøgelser over Eozoon. (Jfr. R. Kirkpatrick. The Nummulo- 
sphere. 1913). Docent J. P Ravn mente i Tilslutning til Ref., 
at de „Nummuliter“, som Kirkpatrick mener at se allevegne, 
selv i eruptive Bjærgarter, kun er krystallinske Strukturer, der 
intet har med Organismer at gøre. 
Den 25. April. Dr. 7, Nordmann holdt Foredrag om sine Under¬ 
søgelser i Nordre Strømfjord og Giesecke Sø (Grønland); (med 
Lysbilleder). Cand. mag. K. Stephensen meddelte derefter nogle 
Bemærkninger om Grønlands Krebsdyr-i aunas zoogeogiaphiske 
Forhold (se Afhandlingen om Danmark-Expeditionens Crustaceer 
i Medd. om Grønland, Bd. 45) og Dr. Th. Mortensen nogle Be¬ 
mærkninger om Grønlands Echinoderm-Fauna. (Jfr. Conspectus 
Faunæ groenlandicæ. Grønlands Echinodermer. Medd. om Grøn¬ 
land. XXIII. 1913). 
Den 8. Marts afholdtes en festlig Sammenkomst i Anledning af Hundred- 
aarsdagen for Japetus Steenstrups Fødsel, hvor Foredrag holdtes 
af Professor Jungersen , Dr. C. G. Joh. Petersen , Professor Pug. 
Warming og Professor Thoroddsen. 
Beretning om de i Sommeren 1918 af Dansk naturhistorisk 
Forening foretagne Excursioner. 
Den 25. Maj. Excursion til Saltholm. Deltagernes Antal 21. 
Ledere Hr. E. Lelm-Schiøler og Docent J. P. J. Ravn. 
Man sejlede fra Kastrup Kl. 9 og ankom efter ca. en Times Sejlads 
til Saltholm, hvor man strax spiste Frokost for at have hele Dagen ube- 
skaaren til Excursion en. — For at faa saa meget som muligt af Fugle¬ 
livet at se tog man Vogne; Fuglene, baade de voxne og Ungerne, er 
nemlig fortrolige med Vognene, medens de flygter og skjuler sig for et 
saadant større Selskab af spadserende Personer. 
Henover de vide, flade Engstrækninger, hvor Armeria stod i fuldt 
Flor og gav et smukt blegrødt Skær, gik det nu i det friske, herlige 
Sommervejr. Hele Tiden var man ledsaget af Viber og Rødben, dei 
skrigende og klagende kredsede om Selskabet, Allevegne var der Ryler 
(Tringa alpina ), mest parvis. De syntes ganske ubekymrede og viste 
.stadig deres Parringsflugt. — Snart fik man fat i de ny-udklækkede Unger, 
som man fra Vognene let kunde se løbe hen over Engen eller vadende 
langs Bredden af de talrige smaa Vandhuller, hvor V andranunklen alle¬ 
vegne stod i Blomst. Man fik fat i Vibeunger, saa let kendelige paa deres 
