294 
Arten er kendt fra mange Lokaliteter i Nord-Italien, af hvilke 
her skal nævnes: Rimessola, Malagrotta, Magliana, Casale del Merlo, 
Castellaccio (alle i Monte Mario-Komplekset NV. f. Rom), Caneto 
(Prov. Roma), Pontedera (Prov. Pisa), Peccioli (Prov. Toscana), 
Citta delle Piere (Prov. Umbria), Castenedolo (Prov. Lombardia). 
Hvad nn Slægtskabet mellem Tapes senescens og den ægte 
Tapes aureus Gm. angaar, saa maa jeg ærligt tilstaa, at jeg ikke 
kan komme til fuld Klarhed over, hvorvidt der er tilstrækkelig 
Grund til at skille Tapes senescens fra T. aureus som en egen 
Art. A priori skulde man synes, at Forskellen mellem den store 
Tapes senescens og den i Almindelighed meget mindre T. aureus 
var stor nok, men ser man nøjere til, bliver det i Virkeligheden 
kun Skallernes Sværhed, Størrelsen og den karakteristiske Skulptur 
paa Skallens bageste Del, der danner Forskellen. Og ingen af disse 
Faktorer er tilstrækkelig stabile. At Formen er meget variabel 
hos Tapes senescens fremgaar tilstrækkeligt af det foregaaende; at 
den ogsaa hos Tapes aureus er overordentlig variabel, er en be¬ 
kendt Sag, og i Virkeligheden kan man hos begge „Arter“ træffe 
\ 
Individer, der i Form er ganske ens (se Tavle VI Fig. 3 og 5). 
Ogsaa de spæde Ungers Form er ens hos begge. Hvad Størrelsen 
angaar, saa er den jo i Virkeligheden et meget daarligt Kendetegn, 
aldenstund der kan gives smaa udvoksne Eksemplarer af Tapes 
senescens og forholdsvis meget store Eksemplarer af Tapes aureus. 
Bucquoy, Dautzenberg og Dollfus anfører som største Maal 
for Tapes aureus mut. major 38 mm. Længde, men det største 
danske (alluviale) Eksemplar er 43 mm. langt. Her kunde ogsaa 
erindres om, at hos andre Arter (f. Eks. Tapes decussatus ) kan 
man lokalt finde Individer, som langt overgaar Artens sædvanlige 
Størrelse. Hvad endelig Skulpturen angaar, saa er den ogsaa 
meget varierende. Radialskulpturen kan nok hos Tapes senesceus 
være meget i øjnefaldende, men i Almindelighed er den ikke mere 
fremtrædende end hos Tapes aureus , hvor den ogsaa kan variere 
stærkt. Tilbage bliver da den karakteristiske, rugose Skulptur paa 
den bageste Del af Skallen, men, som gentagne Gange fremhævet, 
