89 
enkelte Arter ere med Undtagelse af en enkelt Gruppe meget lette 
at adskille, idet de hyppigst have Kitintorne paa forskellige Dele 
af Legemet, paa Panden {hicornis, cornufa, rhinocheros) eller paa 
Bagkroppen (spmwentris , dentiventris, tridentata , hidentata). Hos 
hele Slægten hersker udpræget Proterandri idet Hannerne udvikles 
c. 2—3 Uger før Hunnerne ^). 
Med Hensyn til Eedebygningen kan Arterne deles i 2 Grupper, 
en hvor Eederne anlægges i Træ, Stængler, Sneglehuse og Jord, 
og en-anden hvor Eeden anbringes frit paa en Sten. Her i Landet 
have vi Eepræsentanter for begge Grupper. 
1. Osmia bicornis L. 
Schmiedeknecht; Apidæ Europææ II, p. 931. 
Denne Art er den almindeligste Osinia; den er en af de første 
Bier om Poraaret og findes til langt ind i Juni Maaned. Hannerne 
ere talrigere end Hunnerne. Begge Køn findes paa Plankeværker 
og blomstrende Pile. 
Deres Eeder anlægges næsten overalt, da Bierne ere meget lidt 
kræsne med Hensyn til Pladsen. 
I Litteraturen findes en Eække spredte Meddelelser om Eeder. 
Jeg vil meddele de vigtigste. 
Schenck^) fandt flere Eeder i Sprækken mellem Vinduer og 
Vindueskarme bestaaende af 12—20 sammenbyggede Lerceller. 
F r i e s e havde nogle Eeder i Tagrør og i forladte Podalirius 
parietinus Eeder og i Træ. 
Schmiedeknecht^) omtaler en Eede i en Dørlaas og Smith 
fandt i en Fløjte, der havde ligget i et Lysthus, 14 Lerceller. Han 
fandt ligeledes Celler i sandet Lerjord. 
C Fabre: Souvenirs entomologiques III, p. 337. 
D Die nassauische Bienen, p. 120. 
*) Beitråge z, Biol. d. solit. Blumenwespen, p. 836. 
■•l Apidæ Europææ, p. 933. 
Catalogue of British Bees 1876, p. 148. 
