111 
Antal Forsøg. Og til de andre Beviser for, at Spytsekretionen ikke 
knnde være et Resultat af forøget Blodtryk i Kirtlen: Ludwigs alle¬ 
rede nævnte Forsøg, Bidders Paavisning af, at Trykket i Venerne 
fra GI. Submaxillaris, naar Chorda Tympani irriteres, aldrig naar 
nær saa højt op som det Tryk, hvorunder Sekretionen foregaar, og 
Ludwigs og Czermaks Paavisning af, at Irritation af Chorda Tym¬ 
pani kunde fremkalde Sekretion, selv om Blodcirkulationen i Kirtlen 
var ophørt, føjede Heidenhain sine bekendte Forsøg over Atropinens 
Indvirkning paa Spytsekretionen. Han viste, at Sekretionen i GI. 
Submaxillaris, naar den var stanset ved Atropin, ikke atter kunde 
bringes i Gang ved Irritation af Chorda Tympani, skønt Irritationen 
frembragte den sædvanlige overordenlig stærke Forøgelse af Blod¬ 
tilstrømningen. Herved leveredes det tydeligste Bevis for, at Se¬ 
kretionen i GI. Submaxillaris ikke kunde skyldes det forhøjede Blod¬ 
tryk, altsaa ikke kunde forklares rent mekanisk som en Filtration. 
Det var, som ovenfor nævnt, lykkedes at vise, at Overskæring 
af de cerebrale Nervetraade til en Spytkirtel altid ophævede Se¬ 
kretionen, og at Irritation af den overskaarne Nerves perifere Ende 
altid forøgede Sekretionen. Hvad angik de sympatiske Traade, 
fandt man, at en Irritation af dem først efter nogen Tids Forløb 
fremkaldte en Sekretion, som var meget sparsom og ophørte trods 
fortsat Irritation, men atter kom igang og saa kunde blive ved i 
Timer. Ved Irritation af de sympatiske Traade nedsattes jo Blod¬ 
trykket til et Minimum, og der secerneredes meget langsomt Spyt, 
som indeholdt forholdsvis meget fast Stof. Dette kunde ikke skyl¬ 
des det lavere Blodtryk, ti nedsatte man paa anden Maade Blod¬ 
trykket (ved Kompression af Arterierne til Kirtlen), medens man 
irriterede de cerebrale Nervetraade, fik man ganske vist langsom¬ 
mere Sekretion, men ikke forandret Sammensætning af Sekretet. 
De to Sekreters Sammensætning nærmede sig ikke til hinanden. 
Heidenhains største Betydning for Opfattelsen af Spytsekre¬ 
tionen og derigennem for Opfattelsen af Sekretion i det hele skyl¬ 
des hans bekendte Teori: at der ikke alene fører, hvad Ludwig 
forstod ved sekretoriske Traade, til Spytkirtlerne, men at der fører 
