131 
malt Irritament for Pankreas’ Sekretion. Man kan deri se et Eks¬ 
empel paa, hvorledes et Organs Funktion griber ind i og betinger 
et andet Organs Funktion, hvorledes to Organer ikke kan fungere 
normalt uafhængigt af hinanden, men tværtimod stadig forudsætter 
hinanden. — M. H. t. Fedtet, det andet Hovedirritament for Pan¬ 
kreas, visér det sig ved Forsøg med Indbringelse af Mælk i Maven, 
at det synes, som om Mængden af Pankreassekretet afhænger af 
Mælkens Mængde, men Fermentholdigheden af Pankreassekretet af 
Mælkens Indhold af Fedt. Ogsaa her har det vist sig, at der til 
en bestemt Mængde og Beskaffenhed af Føden svarer en ganske 
bestemt Mængde og Beskaffenhed af Sekretet, ganske som ved, 
Mavekirtlerne. Og atter ligesom ved disse synes det godtgjort, at 
Sekretionen kommer i Gang reflektorisk som Følge af specifik Irri¬ 
tabilitet af de centripetale Nervers Endeapparater, og ikke som Følge 
af Optagelse i Blodet af Stoffer fra Fødemidlerne. 
I den aller sidste Tid har Popielski (86, S. 215) ved Forsøg 
paa Hunde og Katte søgt at udfinde, hvorledes Saltsyre ved sin 
Indbringelse i Duodenum fremkalder Pankreassekretionen. Dels 
fordi Sekretionen indtræder saa hurtigt, dels fordi den er nogen¬ 
lunde uafhængig af Syrens Mængde, dels endelig fordi hverken 
Syre indbragt i Bectum eller injiceret i Blodet fremkalder Sekretion 
af Pankreas, sluttede Popielski, at denne maatte komme i Stand 
ved Eefleks gennem Nerver. Og ved nu at destruere Bygmarven 
og overskære Vagi, Sympathici, Splanchnici og destruere Plexus 
Coeliacus viste han, at den reflektoriske Sekretion stadig holdt sig. 
Først ved Ligatur af et bestemt Sted af selve Pankreas stansede 
Sekretionen, og i den afsnørede Del af Kirtlen fandt Popielski flere 
Ganglier med Nerveceller. Lignende Ganglier fandt han spredte i 
Kirtlen; og han mener derfor, at Pankreas’ Sekretion under nor¬ 
male Forhold kommer i Stand ved alle disse Gangliers kombinerede 
Virksomhed ved Befleks udgaaende fra Duodenum uden højere Gan¬ 
gliers Medvirken. 
Der findes ogsaa Stoffer, der virker hæmmende paa Pankreas’ 
Sekretion, først og fremmest Alkalier, dernæst Sukker og formo- 
9* 
