137 
ikke de llesultater, man er naaet til ved Irritation eller Overskæ¬ 
ring af Nerverne til Tarmen, er synderlig talende. Thiry fik ingen 
Virkning paa Sekretionen ved Irritation af N. Vagiis. Ved Over¬ 
skæring af Nerverne eller Eksstirpation af Plexus Coeliacus fandt 
Moreau (74, S. 209), Lauder-Brunton og Pye-Smith (30, 
(1874)8.54, (1875)8.339, (1876) 8.308), at Tarinkirtlerne secer¬ 
nerede stærkt, og at Sekretet meget lignede det naturlige Sekret. Man 
kaldte det en „paralytisk Sekretion“ i Analogi med den fra Over¬ 
skæring af Nerverne til GI. Submaxillaris kendte Sekretion, og for¬ 
klarede dens Istandkomst som en Følge af Bortfald af Virkningen 
af hæmmende Centrer i Plexus Solaris. Endelig skal nævnes, at 
Vogt (104, S.399) har fundet, at selv dohhelsidig Overskæring af 
N. Splanchnicus er uden Virkning paa Sekretionen og paa Dyrets 
Befindende; men iøvrigt skal de nævnte Eesultater ikke her omtales 
nærmere, da de fleste kan forklares paa forskellige Maader, og da 
de rimeligvis vil modificeres en Del, hvis Forsøgene gentages med 
den af Pawlow uddannede forbedrede Teknik, der er omtalt ved 
Mavekirtlernes Sekretion. 
I den aller sidste Tid har Pawlow (83, S. 249 o. følg.) bekræftet 
Dobroslawins, Heidenhains (43, S. 170) og andres Iagttagelse, at 
mekanisk Irritation af Tarmslimhinden fremkaldte en Sekretion, der 
ikke alene blev rigeligere, jo stærkere man irriterede, men ogsaa 
blev forholdsvis rigere paa Mucin. Pawlow har desuden fundet, at 
det ved mekanisk Irritation frembragte Sekret indeholdt meget lidt 
af det Ferment — Enterokinase — som fandtes i Sekretet i bety¬ 
delig Mængde, hvis Sekretionen var kommet i Gang ved naturlig 
Fordøjelse. Pawlow har endelig vist, at Pankreassaften er det spe- 
cifike Irritament for Sekretionen af Tarmsaft, og at Tarmsaften 
atter understøtter Fordøjelsen ved Pankreassaften. 
Nyrerne adskiller sig i flere Henseender fra de hidtil omtalte 
Kirtler, saaledes især ved deres anatomiske Ejendommeligheder og 
ved Hensigten med deres Sekretion. Fordøjelseskirtlerne afsondrede 
et Sekret, som Organismen atter skulde bruge, og hvis Mængde og 
