141 
systemets Indflydelse — og endelig henviser man til Fund, der 
direkte tyder om ikke paa trofiske saa dog paa sekretoriske Nervers 
Tilstedeværelse. Bernard (8, S. 389) viste saaledes allerede 1835, 
at Læsion af et bestemt Sted af Bunden i 4de Ventrikel gav Po- 
lyuri; Svulster sammesteds kan have samme Virkning. Ved ensidig 
Læsion af det nævnte Parti af 4de Ventrikel faas stærkest Sekre¬ 
tion af Nyren i den anden Side — hvilket alt jo tyder i Ketning 
af sekretoriske Nervetraade. 
M. H. t. Nervebaner fra Nyrerne til Centret, centripetalt ledende 
Traade, der regulerer Sekretionen, véd man intet. 
Uden ellers at komme ind paa det af Brown-Séquard (27, _ 
S. 1399; 26, S. 778) opstillede Begreb „indre Sekretion^, skal der her 
kun lige omtales, at Tiger stedt & Bergmann (100, S. 224) af 
Nyrebarken med Vand har ekstraheret et Stof „Eenin“, som, injiceret 
intravenøst, i Løbet af kort Tid fremkaldte en forbigaaende Stig¬ 
ning af Blodtrykket, der skulde skyldes Irritation af de perifere 
Karnervecentrer. Lewandowsky (59, S. 535) hævder herimod, 
at alt Veneblod, injiceret paa samme Maade, er i Stand til at forøge 
Blodtrykket i Nyrerne i samme Grad som Nyreveneblodet. Og 
den endelige Afgørelse af dette Spørgsmaal maa derfor, som saa 
mange her ved Nyrerne, foreløbig betragtes som uafgjort. 
Svedkirtlerne. Angaaende Spørgsmaalet om Nerver til disse 
Kirtler fortjener det at nævnes, at det først er lykkedes Coyne 
(33, S. 1276) i 1878 at vise, at der gik Nervetraade til Sved¬ 
kirtlerne; men det er hverken lykkedes ham eller senere Forskere 
at vise nogen Forbindelse mellem Nervetraadenes Ender og Kirtel¬ 
cellerne. 
At Nervesystemet spillede en Rolle for Svedsekretionen, var et 
længst anerkendt Faktum, for saa vidt som man vidste, at Affekter 
som Angst og andre kunde foraarsage Svedsekretion. Man havde 
dog ogsaa mere direkte Iagttagelser over perifere Nervers Ind¬ 
flydelse; saaledes vidste man, at Svedsekretionen var nedsat ved 
Paralyser, at den ved Operationer, hvor Nerver var bievne over- 
