144 
som stanser Svedsekretionen, hvor stærkt man end irriterer den 
paagældende perifere Nerve. 
Taare]zirtlerne ligner baade i deres Bygning og Sekretionsmaade 
meget Spytkirtlerne. Nervesystemets Indflydelse paa Sekretionen 
er først eksperimentelt paavist ved Forsøg af Herzenstein 
(51, S. 651), Demtschenko (36, S. 191) og-andre. Irritation 
af N. Lacrymalis (fra Trigeminus) bevirker stærk Sekretion, af N. 
Subciitaneus Malae svag Sekretion (eller maaske ingen). Irritation 
af Sympathicus fremkalder ogsaa tydelig Sekretion; men Sekretets 
Sammensætning angives dog at afvige fra det ved Irritation af de 
cerebrale Nervetraade fremkaldte. Gennemskæring af de cerebrale 
Traade bevirker paralytisk Sekretion. Arloing (3, S. 241) har ved 
Gennemskæring af Halssympathicus faaet forøget Taaresekretion, 
hvad han mener skyldes Bortfald af sekretionshæmmende Traade, og 
ikke kan skyldes Vasodilatation, da den forøgede Sekretion holder 
sig, selv efterat Vasodilatationen er ophørt. Ligeledes for Tilstede¬ 
værelsen af sekretionshæmmende Traade taler det, at Pilokarpin 
fremkalder stærkest Sekretion af den Kirtel, hvis Nerve er over- 
skaaret. — Reflektorisk kan Taaresekretion fremkaldes ved Irritation 
af alle centripetale cerebrale og øverste medullære Nervetraade. 
Ensidig Irritation af en saadan Nerve fremkalder kun Sekretion af 
GI. Lacrymalis paa samme Side. Dog fremkalder Irritation af ét 
Øje med stærkt Lys Taaresekretion paa begge Sider. — Fra Centret 
kan Sekretion fremkaldes ved Affekter, Sorg, Glæde o. a. Hensigten 
med denne sidst omtalte Sekretion er ikke klar. Den Sekretion, der 
fremkaldes ved Irritation af f. Eks. Næsens og Øjets Nerver er tydeligt 
nok at opfatte som et Beskyttelsesmiddel for Øjets Slimhinde. 
Talgkirtlerne paa den indvendige Side af et Æsels Øre er af 
Arloing (3, S. 244) fundne at secernere rigeligere efter Overskæring 
af Sympathicus. Irritation af samme Nerve synes ikke at paavirke 
Sekretionen. 
N 
