178 
alene i en Elektrode.* Man har derfor irriteret den paa den Maade, 
at man har overskaaret N. Vagus perifert for det Sted, hvor den 
Elektrodens Anhringelsessted. 
Perifere Stykke af den overskaarne 
Vagiis-Sympathicus. 
Sympathicus. 
og N. Sympathicus skiller sig ud fra hinanden, og saa har irriteret 
den perifere Ende af den højere oppe overskaarne N. Vagus-Sym- 
pathicus. — En anden Vanskelighed er den, at selv en meget 
ringe Bevægelse af Dyret foraarsager et Træk af Elektroden i 
Nerven med deraf følgende Irritation af denne. Forsøgene kan saa- 
ledes egenlig ikke foretages, uden at Dyret er kurariseret. — Men 
Hovedvanskeligheden, den der gør, at disse Irritationsforsøg over 
det respiratoriske Stofskifte i Lungerne er saa besværlige at udføre, 
er den, at man her ikke, samtidig med at man irriterer Nerven, 
er i Stand til at se, om man faar nogen Virkning eller ej. Ved 
de fleste andre Kirtler (Spytkirtler, Mavekirtler o. s. v.) er det allerede 
under Forsøget muligt at afgøre, om man irriterer Nerverne til dem 
paa passende Maade, eller om man skal gøre den elektriske Strøm 
stærkere eller svagere, idet man jo nemlig straks paa Sekretionen 
kan iagttage Virkningen af Irritationen. Men i de her anstillede 
Forsøg over Stofskiftet i Lungerne kan man kun direkte iagttage 
Virkningen af Vagusirritationen paa Hjærtet, og kan jo saa 
ganske vist afgøre, om Irritationens Styrke er saadan, at den 
bringer Hjærtet til at slaa langsommere eller faar det til at staa 
helt stille; men derfor véd man jo ikke, hvilken Styrke af Irri- 
Vagus, overskaaret. 
Fig. 3. 
