183 
ventes altid at være ledsaget af én bestemt, typisk Virkning. Da 
en anatomisk Isolering af de forskellige i N. Vagiis løbende Traade 
ikke var mulig, forsøgte man, om det ikke i Analogi med, hvad 
man véd, er lykkedes andetsteds, skulde være muligt at isolere dem 
fysiologisk, saaledes ved at anvende en Irritation af Nerven, som 
maaske kun irriterede de Traade, der havde Betydning for vore 
Forsøg. Eesultaterne heraf skal vi nu gaa over til at omtale noget 
nærmere. 
2) Forsøg med Irritation med konstajit Strøms Slutning og 
Brydning af den perifere Ende af N. Vagus eller N. Sympathicus. 
Unipolar Irritation. 
I Forsøg 22 har en Irritation, der lige netop virker paa 
Hjærtet, ingen Virkning paa det respiratoriske Stofskifte i Lungerne 
( 283 ). Først naar Irritationen forstærkes saa meget, at Antallet 
af Hjærteslaget gaar ned til omkring Vs af det normale, faar 
vi et ganske lille Fald af Kulsyreudskillelsen i den irriterede 
Nerves Lunge og et tydeligt Fald af Iltoptagelsen i samme Lunge 
{ 
medens Stofskiftet i den anden Lunge ikke 
paavirkes. Dette er jo for den Lunges Vedkommende, hvis Vagus 
er bleven irriteret, netop den Virkning, vi har faaet i de foregaaende 
Forsøg, og som bedst lod sig forklare som Eesultatet af Irritation 
af de Iltoptagelsen hæmmende Traade i Nerven. Men der er i dette 
Forsøg ikke i den anden Lunge indtraadt en Stigning af Iltoptagelsen 
svarende til Faldet i den første, hvad jo kan skyldes forskellige 
Aarsager, men i hvert Fald tyder paa, at Faldet i den Lunge, hvis 
Vagus irriteres, er det primære. — I 22g er den centrale Ende 
af venstre N. Sympathicus irriteret uden nævneværdig Virkning. 
Med Forsøg 23 var Hensigten at gentage forrige Forsøg og, 
om muligt, atter at faa et Fald af Iltoptagelsen i den irriterede 
Nerves Lunge. Som man vil se, er det ikke lykkedes. Ved Irri¬ 
tation af venstre N. Vagus’ perifere Stykke har man faaet et lige 
stort Fald af Iltoptagelsen og Kulsyreudskillelsen og faaet det i 
begge Lunger. Men Antallet af Hjærteslag var ogsaa meget be- 
