ledes polyark. Samtidig hermed dannes ogsaa de temmelig snævre 
Leptomelementer tilhojre og venstre for, senere ogsaa udenfor hver 
Balsamgang. Naar Rodens primære Struktur er færdig udpræget, 
c. Vi 2 Ctm. ovenfor Rodspidsen, ligger altsaa hver af de nævnte 
Gange midt i et Leptomparti. Udenfor Ledningsstrængenes Kreds 
viser Tværsnittet et af polygonale, tyndvæggede Celler bestaaende 
Væv, der inderst vel bliver at opfatte som Pericykel, men som 
ganske jævnt gaar over i den inderste Bark, der atter jævnt gaar 
over i den ydre, uden at man paa nogen Maade vil være i Stand 
til at paapege noget som helst Cellelag som Endoderm; [smig. Tab. ix, 
Fig. 1. 2, 3 og 4]. Man kan antyde, hvor man vilde kunne vente en 
saadans Beliggenhed, men den er hverken ved Indhold [f. Ex. 
Stivelsekorn], ved nogenlunde ensartet Form af Cellerne, ved særlig 
tydelige Radialvægge, endsige ved disses Beskaffenhed [Forkorkning, 
Caspary’ske Pletter, Fortykninger] eller andet, hvorved Endodermer 
ellers pleje i det mindste temmelig tydelig at markeres, udpræget 
som noget særligt Cellelag. Medens man ellers i Jordstængler 
eller i Luftrødder, hvis Endoderm kun er lidet fremtrædende, f. Ex. 
hos Vanilla planifolia, Aeschynanthus pulcher, Piper nigrum^) med 
Lethed kan gore den synlig ved Eau de Javelle eller med Svovlsyre, 
lykkes dette ikke her; Svovlsyren opløser alt vævet med Undtagelse 
af (i lidt ældre Rødder) den periferiske Kork og Intercellularsub- 
stansen i Karstraalerne. Med farvende Stoffer, saasom Correns 
Reagens, Sudan III, Hæmatein-Yesuvin, Floroglucin-Saltsyre, Klorzink- 
jod 0 . a. er Resultatet lige saa negativt. Vi staa altsaa her overfor 
et lignende, sjældent Tilfælde, som det tidligere hos Myristica fatua 
opdagede, og genfinde saaledes Fænomenet i en fra sidst nævnte 
Plante systematisk meget fjærntstaaende Familie. 
Hvad i øvrigt Ca^zotrmm-Luftrøddernes videre Udvikling angaar. 
C) N. Hj. Nilsson; Dikotyla Jordstammer [LundsUniv, Aarsskrift, Tom. 
XXI, 1886, P. 80]. 
Cfr. ogsaa L. Keller; Anat. Studien tiber die Luftwurzeln einiger 
Dikotyledonen. Diss., Heidelberg, 1889. 
