til i Autal, og der udvikles Sejbast i dens indre Partier lige ud 
for de „sekuudære‘‘Marvstraaler; disse blive meget brede, og saavel 
i dem som i det indenfor det paa dette Tidspunkt stærkt sammen¬ 
pressede, primære Leptom [Tab. xi, Fig. 2 , zp.] udviklede, sekundære 
Hadrom udpræges flere Parenkymceller til Garvesyreholdere. I 
„Marven“ dannes overmaade megen Stivelse. 
Nu ere disse i andre Maader saa normale Luftrødder ejen¬ 
dommelige derved, at Endodermeu ikke altid er tydelig ud- . 
præget, ofte mangler den endog ganske. Lader den sig paavise, er 
den temmelig uregelmæssig; den Caspary’ske Plet er indskrænket 
til den inderste Del af Radialvæggene; men der gives mange Til¬ 
fælde, i hvilke denne Karakter ikke er at finde ikke engang i de 
yngre Dele af Roden, og hvor ikke engang Svovlsyrebehandling kan 
vise den [cfr. Tab. XI, Fig. 2 ved e, hvor den burde være at findel. Disse 
(7/55Ms-Luftrødder ere altsaa for saa vidt interessante, som de vise 
os en Overgangsform mellem den normale, endodermførende Rod og 
den absolut endodermløse, ligeledes lange og snorformede, som vi 
ovenfor paaviste hos Tlnospora. 
De Jordrødder, som udskyde fra de nedhængende Luftrødders 
nederste Ende, ere forsynede med normal, let paaviselig Endoderm 
med Caspary’ske Vægge. 
IL Bladkirtlerne Ros Erythrochiion hrasiliensis Nees et Mart. 
I 1898 offentliggjorde Haberlandt^) meget interessante 
Studier over Rutacernes Oliekirtler og paaviste, hvorledes disse ved 
intercellulære Epidermalspalter kunde udtomme deres Indhold. Haber- 
landt har fundet dette Forhold hos en Mængde Rutaceer, bl. a. ogsaa 
[hvilket jeg har kunnet verificere] hos Pilocarpus'^ han anser det 
’) Hos Luftroden af Æschyncmthiis pulcher Jacq. kan denne Karakter 
tabe sig med Alderen, men her kan vedkommende Cellelag igen gores 
tydeligt ved Snittenes Behandling med Svovlsyre [Cfr. Keller, loc. 
cit., pag. 14; hos Cissus discolor finder (p. 24) han en Endoderm]. 
Sitzungsberichte d. Wienerakad., Bd. CVII, Abth. I. 
