458 
Atmosfære. Antager vi med Sch., at Fortyndingen beløber sig til 
Vs Atmdsfære, at Vandsøjler og Luftsøjler (de sidste regnede ved 
Normaltryk) er lige lange og hver V 2 mm. og endelig som nævnt, 
at hvert Par Menisker gør en Modstand paa 5 mm. Vand — hvilket 
altsammen vil sige, at der vælges de gunstigste Forhold, som over¬ 
hovedet'er forefundne i den levende Plante — saa vil Længden af 
den Kæde, der skal til for at holde Ligevægt med Sugningen, være 
2,4 Meter (1893, p. 839). Dette er altsaa Grænsen for Sugningens 
Virkning under de undersøgte normale Forhold, og det er klart, at 
man ikke ved Hjælp heraf kan tænke paa at forklare Saftstigningen 
i Træer. 
Hermed er nu det fysiske Grundlag for Hr. J.’s plantefysio- 
logiske Overvejelser ryddet af Vejen, men det vil alligevel være af 
nogen Interesse at kaste et Blik paa enkelte af disse Overvejelser. 
Forf. har ved at anstille dem haft den uvurderlige Fordel, ikke at 
være besværet af nogen Viden om plantefysiologiske Fakta; men 
Følgen er unægtelig bleven, at Resultaterne heller ikke staa i nogen 
Relation til disse Fakta. 
I. Hvorledes opretholdes den Luftfortynding i Karrene, der 
maa være Hr. J.’s Alfa og Omega? Forf. svarer (p. 380), at „tal¬ 
rige Lærde ved udmærkede Forsøg har bevist, at Luften undslipper 
fra Kar og Intercellulærer gennem Spalteaabningerne“. — Det kunde 
være interessant at høre Navnet paa hlot én af disse Lærde og at 
faa at vide, hvorledes Luften egentlig skal bære sig ad med at 
„undslippe“ fra Rum, hvori den er stærkt fortyndet, ud til den fri 
Atmosfære. 
II. Hvorledes virker Tværvæggene i Karrene? Forf. mener, 
at de virker som hans Bomuldsmodstande i Glasrør, skønt det er 
bekendt, at de bestaa af Membraner, der vel kan være meget tynde, 
men hvori der ikke findes synlige Aabninger, som Luft kan boble 
igennem, men alene molekulære Porer, der kun tillade Passage ved 
Diffusion. 
