208 
Ungerne af Makrelfisken es Familie. Skjondt det væsenlige 
Resultat af de ovenstaaende Iagttagelser altsaa allerede fra en anden 
Side er bleven indfort i Videnskaben, vil jeg dog ikke undlade 
at meddele dem her, deels fordi de yde en paa uafhængig Un¬ 
dersøgelse stottet Stadfæstelse af Gilis Resultater, deels fordi 
jeg har fremstillet Forholdet noget udforligere og derfor maaskee 
vil være istand til at bortrydde den Tvivl, der hos En og Anden 
endnu kunde være bleven tilbage efter Læsningen af Giils korte 
Meddelelse derom*). 
2. Om Arterne af Slægten Malthæa og særligt om 
M. notata (truncata). 
For nogle Aar siden forelagde jeg ,,den naturhistoriske For- 
cning u en lille Afhandling, hvori jeg viste, at Pandehornets 
Længde ikke var saa constant indenfor Malthæa- Arterne, at det 
paa den Maade, som var gjort gjældende i 12te Bind af C u vier s 
og Va 1 encie n n e s’s ,,histoire naturelle des poissons a kunde 
benyttes som Artsmærke, og navnligen at det hos unge Dyr, saa- 
vidt min Erfaring gik, var forholdsvis længere end hos ældre. 
Jeg viste fremdeles, at det var umuligt at drage nogen Grændse 
mellem M> notata C. V. (med et lille spidst Pandehorn) og 
M. truncata (uden et saadant), og at den førstnævnte af disse 
er den yngre, spidssnudede, den sidstnævnte den ældre, but- 
snudede Form af den samme Art. Hvor stor den med Erkjen- 
delsen af dette Forhold folgende Reduktion af Malthæa- Arterne 
vilde blive, kunde jeg ikke sige med Vished; dog maatte jeg 
fremdeles ansee M. longirostris og M. vespertilio for vel adskilte 
¥ ) Proceedings of the Academy of natural science, Philadelphia, 1862 p. 
440 og 441. Seriolci Dussumieri C. V. og S. succincta G. Y. ere ifolge 
Gili det mellem Nauclerus og Naucrates liggende Udviklingstrin, hvor 
Forgjællelaagstornene ere forsvundne, men Rygtornene endnu forbundne 
ved Finnehud. Han betvivler iovrigt, at den i Atlanterhavet levende 
Lodsfisk er den samme Art som det stille Havs. Smign. fremdeles 
p. 430 og 328 om de unge Makrelfiskes Torn- og Tandvæbning m. m. 
