213 
kan deres Antal ogsaa synke ned til een, eller de kunne 
mangle aldeles, i det mindste paa den ene Side. Det er 
derimod meget sjeldcnt, at de sprede sig over en storre 
Deel af Ryggen eller kunne forfolges langs ud ad Halens 
Sider. 
Selv om det skulde lykkes at paavise en ringe Grad af Va¬ 
riation i nogle af de her fremdragne Forhold, vil det dog al¬ 
drig kunne lykkes at paavise saadanne Tilnærmelser mellem 
den sidst beskrevne Art (for hvilken jeg foretrækker at beholde 
Navnet M. notata ) og de mere langhornede Former (M. vesper - 
tilio , longirostris) , at den her gjennemfdrte Sondring af dem 
som selvstændige Arter atter vilde kunde omstodes; Slægten 
Malthæa tæller altsaa mindst 3 Arter: M. cubifrons , vespertilio og no¬ 
tata , maaskee endnu en fjerde (M. longirostris). Derimod maa jeg 
endnu fremdeles lade det staae hen, med hvad Ret M. nasuta 
og M. angusta have været opstillede som særegne Arter. 
3. Om Arterne af Slægten Amphisile (Kl.) Cuv. 
Den stærke Tilvæxt af nye Arter, som i de senere Tider har 
ramt mange Afdelinger af Fiskeklassen, har kun i ringe Grad 
gjort sig gjældende i Pibe fiskenes eller Aulostomernes lille 
Gruppe, hos hvilken man i den nyeste Tid har troet at finde 
et nært Slægtskab med Naalefiskene (Syngnatherne) 1 ), medens 
man paa den anden Side heller ikke længere er blind for deres 
Affinitet med Hundestejlerne gjennem Slægten Spinachia 2 ). Endnu 
i det 1861 udgivne Bind af Gun thers Fiskekatalog omfatter Fa¬ 
milien (der her rigtignok deles i to: Centriscidæ og Fistularidæ ) kun 
*) Canestrini: Verhand. d. k. k. zoolog, botan. Gesellsch. Wien 1859. 
p. 76. 
2 ) Qimther: Catalogue of Fishes in the British Museum t. 111, p. 335. 
GUI: Proceedings of the Academy of natural science at Philadelphia. 
1862. p. 204. 
