242 
Maven hos Desmodus rufus , som Professor T. H. Huxley havde 
meddeelt i et Mode i det zoologiske Selskab i London den Ilte 
April d. A. Meddeleren havde endnu ikke selv seet Huxleys Af¬ 
handling, da han hidtil ikke havde modtaget den Deel af Aar- 
gangen 1865 af the Proceedings of the Scient. Meet. of the Zool. 
Soc., som indeholdt Forhandlingerne i det nævnte Mode, og ikke 
havde fundet noget derom i det Referat af Modets Forhandlinger, 
der ifolge vanlig Skik var optaget i Annals and Magazine af Nat. 
Hist.; af en velvillig Beretning paa anden Haand vidste han imid¬ 
lertid, at den ovennævnte udmærkede Anatom havde fundet Maven 
forsynet med et meget langt tarmformigt Diverticulum’). Denne 
Beretning maatte saameget mere overraske, som der i Owens 
Odontographie (S. 427, Noten) foreligger en Notits om Tarmkanalen 
hos den nævnte Flagermuus-Slægt, der slet ikke omtaler nogen 
særegen Bygning af Maven, men kun udsiger, at Tarmkanalen 
strækker sig i en næsten lige Linie fra Maven til Anus. Denne 
tilsyneladende Uovereensstemmelse mellem Angivelserne havde 
foranlediget Meddeleren til at undersoge Maven og Tarmkanalen 
hos Desmodus fuscus Lund, en Art, som er meget almindelig i 
Brasilien og navnlig i Hulerne omkring Lagoa Santa, og hvoraf 
han havde hjembragt nogle Exemplarer. Han foreviste et Præ¬ 
parat, som beviste, at den af Huxley opdagede forunderlige Form 
af Mave ogsaa fandtes hos denne Desmodus- Art. Det snevre 
Spiseror aabner sig i en meget lille Mave, der til hoire 
gaaer over i Tyndtarmen uden at der er nogen anden ud¬ 
vendig synlig Grændse mellem Pylorus og Tarmen end den, der 
betegnes ved Galdegangens Indmunding neppe 3 Millim. fra Mun¬ 
dingen af Spiseroret. Til venstre fortsætter Maven eller rettere 
den venstre fundus ventriculi sig i en aldeles colossal tarmformig 
Blindsæk, der har fuldkommen den dobbelte Vidde af Tarmen, og 
som forst lober mod Venstre, men i Midten af sin Længde plud¬ 
seligt danner et Knæ og boier om i modsat Retning, saa at den 
sidste Halvdeel lober langs med og ovenover den forste, lost 
hæftet til den ved Bindevæv, og ender blindt tæt ved dens eget 
Udspring fra Maven. Paa Grund af den omtalte Boining kan dette 
hoist mærkværdige Vedhæng ikke strækkes ud i en fuldkommen 
lige Linie, men naar man strækker det saameget, som man kan, 
viser det sig at have den overraskende Længde af 146 Millim., 
eller med andre Ord: Mavens tarmformige Vedhæng er omtrent 
dobbelt saa langt som selve Flagermusen. Tarmen, der ligger 
viklet op i meget talrige og tætte Bugter, har overalt den samme 
Vidde og maaler udstrakt ikke mindre end 0 m , 290 (omtrent 11 
Tommer). Dette Tarmens Forhold syntes saa lidt at kunne bringes 
i Samklang med Owens Angivelse, at Meddeleren ikke saae anden 
*) Ved senere at læse Huxleys Afhandling har Meddeleren fundet Beskrivelsen af For¬ 
holdet der at stemme ganske med hans egen Angivelse. 
