anfører som en Halofyt-Ejendonnnelighed, at der sjælden er Sti¬ 
velse i Klorofylkornene. 
3. Bladpladerne ere ofte mere eller mindre op ad ret¬ 
te de og tillige ere de sædvanlig meget smalle eller linie¬ 
dannede (f. Ex. Suæda maritima , Plantago maritima, Spergularia, 
Atriplex litoralis, Aster Tripolium, Artemisia maritima 0 . s. v.), kvad 
navnlig bliver indlysende ved en Sammenligning med nærstaaende 
Arter, som voxe paa anden Bund; her kan ogsaa mindes om den 
store Mængde af Halofyter fra Asiens og andre Landes Saltstepper, 
der vise de samme Reduktioner af Bladfladerne. Glyceria maritimas 
Blade ere, som Fig. 3 D viser, ligeledes meget smalle og rende- 
formet sammenlagte, medens de i Ferskvand voxende Glyceria- 
Arter ere bredbladede. Glyceria q ns kunne være baade mere aabne 
t 
og mere sammenlukkede end tegnet, — formodentlig kunne de aabne 
og lukke sig efter Forholdene. Omtrent bladløs er Salicornia. Smalle 
Blade og Bladløshed er ellers især ejendommeligt for Hede- og 
Ørkenplanter og andre til Tørhed tilpassede, og opfattes som et Middel 
til Værn mod for stærk Fordampning; paa samme Vis tjene tykke 
Blade; smalle og tykke Blade ere almindelige hos Ørkenplanter x ). 
Atter her have vi saaledes hos Halofyterne et Bygningsforhold, der 
synes i Strid med de omgivende Naturforhold, og af hvilket jeg 
endnu ikke kan give nogen fyldestgjørende Forklaring. Men der 
bør dog gjøres opmærksom paa, at man træffer ikke faa Fersk¬ 
vands- og Sumpplanter med smalle Blade, f. Ex. mange Juncaceer 
og Cyperaceer; bl. a. er der jo en hel Del Carices med traadsmalle 
Blade, der have hjemme i Moser og Enge 1 2 * ). 
4. Næsten alle Halofyter — baade fra Ler- og Sandstrands- 
formationen — have isolaterale Blade: Palissadevæv helt 
rundt, om end ofte højere paa Oversiden end paa Undersiden, og 
Spalteaabninger over begge Flader. Om dette Forhold se f. Ex. 
1 ) Se ogsaa Giltay i Nederl. Kruidk. Arch. D. IV, 1886. 
2 ) Se min „Grønlands Vegetation 4 ', S. 125, Fig. 19, i „Meddelelser om 
Grønland 44 , XIII. 
