231 
tykkere, Cuticulaen tykkere, fremkalder flere Spalteaabninger og et 
mægtigere Palissadevæv). 
5. En anden Ejendommelighed er det Van dræv eller dog den 
Tilnærmelse til Tandvæv, der findes hos de fleste af vore Halo- 
fyter, idet Palissadevævet omslutter et klorofylfrit eller klorofyl- 
fattigt, storcellet Tæv midt i Bladet. Skarpt udpræget Mod¬ 
sætning mellem de to Tæv og typisk Tandvæv uden Intercellu- 
larer findes dog kun hos faa af vore Lerstrandsplanter, f. Ex. Obi- 
one og Salicornia, men stærkere hos Sandstrandsplanterne og hos 
de egentlige Ørken-Halofyter (se f. Ex. Eig. af Salsola Kali hos 
Areschou g, og af Ørkenplanter hos Tolken s). 
Som Exempel paa en Strandplante med stort og skarpt afsat, 
ægte Tandvæv uden Intercellularer vil jeg ogsaa henvise til den 
« 
hidtil næppe i denne Henseende undersøgte amerikanske Plante 
Batis maritima L. 
Swartz angiver, at den voxer „in arenosis“, men efter 
Eggers 1 ) skal den voxe langs Kanden af Lagunerne, hvor Bunden 
ofte bliver ganske udtørret. Fig. 8 (paa næste Side) viser et Tvær¬ 
snit af Bladet; Palissadevævet er ens udviklet rundt; i det meget 
store og ganske typiske Tandvæv i Midten ligge de talrige Kar¬ 
strænge. 
Naar Tandvæv ellers findes, er det som bekjendt atter hos 
Ørkenplanter eller Epifyter; her er altsaa atter hos Halofyterne en 
Lighed med disse, der dog ialfald for visse Arters Tedkommende 
næppe kan have den Betydning at skaffe et Tandreservoir tilveje. 
Et saadant er Tandvævet muligvis hos Batis paa Grund af Jord¬ 
bundens periodiske og langvarige Udtørring. 
Af dette saavel som af det i det foregaaende anførte frem- 
gaaer, at Sukkulents, Tandvæv m. m. ikke kan betragtes som ude¬ 
lukkende Kjendemærke for de Planter, der voxe paa tør Bund, og 
at man bør være varsom med at drage Slutninger fra en Plantes 
anatomiske Bygning til de Naturforhold, under hvilke den voxer. 
] ) St. Croix’s Flora i „Tidenskab. Meddel, fra Natlirk. Foren.“ 1876. 
