234 
kan Bladene endog være meget lakunøse; ligesaa hos den i Byg¬ 
ning meget lignende Glaux maritima, der dog snarest bør regnes 
til Strandengen. Selv hos Sandstrandsplanterne, som Cakile mari¬ 
tima, er Mesofyllet stærkt lakunøst. 
8. Særlige mekaniske Yæv i Bladene mangle aldeles, 
fordi de naturligvis gjøres overflødige ved Parenkymvævenes Tyk¬ 
kelse og stærke Turgescens. En Antydning af mekanisk Yæv findes 
dog hos Glyceria (Fig. 3 D ). 
9. Karstrængene have hos flere Halofyter en e j e n d o m- 
melig Form, idet de ere meget sammentrykte, næsten baand- 
formede, høje og smalle, se f. Ex. Suceda maritima (Fig- 4 A, E ), 
Batis maritima (Fig. 8 A , B, C, E), Salicornia herbacea (Fig. 1 
M, N)\ jeg maa tro, at dette staaer i Forbindelse med den stærke 
Turgescens i Parenkymet og den betydelige Størrelse af Parenkym- 
cellerne i Bladenes Indre. 
10. Af morfologiske Ejendommeligheder ved Lerstrandsforma¬ 
tionen, hvorved den afviger betydeligt fra Sandstrandsformationen, 
kan der anføres: Rødderne ere kun svage og ikke dybt- 
gaaende (hos de andre tværtimod meget dybtgaaende), og naar 
Udløbere findes, som hos Glyceria maritima, ere de overjordiske; 
derimod træffes ikke de vidt i Jorden krybende, som Sandplanterne 
vise Exempler paa. Disse Forhold staa sikkert, som anført, i nøje 
biologisk Korrelation med Bundens Katur. 
Mange Halofyter lægge sig plat ned paa Jorden, bredende 
deres Grene ud over denne, f. Ex. Arter af Atriplex, Suceda mari¬ 
tima , Salicornia herbacea, Cakile og Salsola Kali. Dette er dog 
en rent individuel Ejendommelighed, som jeg ikke kan forklare 
biologisk. 
D. Strand-Engen. 
Det Bælte, som vi i vor Natur dernæst træffe indenfor Andel¬ 
græssets, har allerede næsten intet af Halofyt-Naturen; andre Arter 
blive dominerende, og om end disse tildels ere yderst karakteri¬ 
stiske for Stranden, saa er det Sukkulente dog ikke til Stede eller 
