280 
keine westliche“ Elementer findes „in dem Island nachsten Teile 
von Ostgronland“) „soker han (o: Warming) ej heller lemna. Det 
år ochsa tydligt, att detta forhållande står i absolut strid med 
Warmings åsigter om den gronlåndska vegetationens sammensåttning“. 
Dette er lige saa lidt rigtigt. Allerede ved at anføre Ordene „m 
dem Island nachsten Teile von Gronland u har jeg delvis antydet 
min Opfattelse: nemlig, at denne Kyst har faaet sit islandske Præg 
ved Indvandringen fra Island, og hvis Nathorst vil gjennemlæse 
det store Afsnit, som har til Overskrift „Planteindvandring i Syd- 
grønland u (I, S. 198 — 214), vil han se dette; der staaer f. Ex. med 
tydelige Ord S. 213—14: „Af det foregaaende fremgaaer altsaa, at 
de forskjellige Slags Transportmidler, som Naturen raader over, alle 
ville begunstige en Plante-Vandring fra Island til Syd- og Øst- 
grønland frem for fra Amerika til denne Del af Landet, og dermed 
er da givet en naturlig Forklaring af, hvorfor disse Dele af Grøn¬ 
land have saa mange flere europæiske Arter end amerikanske “, 
og hvad der gjælder den direkte Indvandring fra Amerika, 
gjælder selvfølgelig ogsaa om den indirekte med Vestkysten som 
Mellemled. 
Her maa jeg iøvrigt særligt fremhæve det Forhold, som 
Nathorst selv drager frem, at der i Angmagsalikpartiet er en Del 
Arter, som hidtil slet ikke ere fundne i Island eller yderst sjælden 
ere fundne der, f. Ex. Rhododendron, Carex scirpoidea, Phyllodoce *) 
o. s. v., i alt vel omtrent en halv Snes Arter, hvad jeg nu ikke 
har Tid at undersøge nærmere. Det samme gjælder, men i mindre 
Grad, for det af Graah underøgte Parti. Dette viser, at selv om 
der ingen vestlige Typer findes, men flere østlige, tør man ikke 
uden videre tro, at Floraen ved sin Sammensætning vil tyde hen 
paa Indvandring fra Island. 
Den Slutning synes mig derimod ganske nærliggende: disse 
og andre Arter have maaske overlevet Istiden i disse Egne (eller 
længere Nord paa i Grønland). 
Denne er nu funden paa Islands Nordkyst; se Stefansson: Fra Is¬ 
lands Væxtrige I, i Videnskab. Meddel, for Naturhist. Forening 1890, 
derfor maa den nu faa Betegnelsen „sjælden paa Island". 
