285 
land, hvilket vist er meget muligt, eller fra nordligere Egne, hvilket 
vist er lige saa muligt, maa disse kunne blive udsaaede der. 
Forøvrigt henviser jeg til, hvad jeg ovenfor i Stykket 3 har 
sagt om Østkysten mellem 63—66°. 
Jeg skal dog endnu fremhæve en Kilde til Indvandring af 
østlige Planter, som jeg ikke tidligere har lagt videre Vægt paa, 
men som E b e r 1 i n særlig har fremhævet, og som ikke bør glemmes 
— det er Menneskets Færdsel. Rosenvinge har fremhævet 1 ), 
at nogle af Julianehaabsdistriktets Arter ifølge deres ejendommelige 
Voxekreds blot nær de gamle Islænderkolonier maa antages indførte 
med Mennesket. Dette er meget rimeligt, men kan da ogsaa gjælde 
for andre af de for Julianehaabsdistriktet ejendommelige Arter, selv 
om Voxemaaden nu ikke længer viser det, og det kan gjælde for 
hele Vestkysten, saavidt Islænderne kom. Nathorst anfører, at 
de østlige Arter foruden som bekjendt at have et Maximum i Syd- 
grønland, synes at have et mindre Udbredningscentrum ved 64—65°; 
dette kan efter min Mening tildels bero derpaa, at ligesom Øster- 
bygden laa i Sydgrønland, laa Vesterbygden, efter hvad vi vide, ved 
Godthaabsfjorden, det er netop mellem 64—65°. 
Den sene Indvandring af de østlige Former, som jeg af kli¬ 
matiske Grunde maa antage for sikker, medens jeg ikke seer saa- 
danne tvingende Grunde for en postglacial Indvandring af Kjærnen 
i Landets Vegetation, det arktiske og en stor Del af det ameri¬ 
kanske Element, er selvfølgelig medbestemmende for mig, naar jeg 
har betegnet Landet: arktisk-amerikansk. 
7. Indvandring fra Vest. Herom har jeg en anden Mening- 
end Nathorst, hvis forbedrede Lister vise, som anført, hvor 
korrekte Resultater jeg dog er kommet til, men hvis Slutninger 
jeg maa anse for helt urigtige, hvorved jeg dog strax maa frem¬ 
hæve, at ogsaa jeg antager Indvandring fra Vest og har udtalt 
dette; Forskjellen mellem os drejer sig atter om Mamgden af Ind- 
J ) Geograf. Tidsskrift, X. 
