290 
distriktet fra det nordlige af Vestkysten og som have bidraget sit 
til den floristiske Forskjel, der er mellem de to Omraader. 
At Indlandsisen, det vil sige Mægtigheden af de til Havet 
naaende Isstrømme, spiller en Bolle ved de floristiske Grænser i 
Øst, saaledes som Nathorst siger, betvivler jeg heller ikke, men 
det er selvfølgelig ikke Isen fortrinsvis, der sætter en Grænse, 
lige saa lidt som anden Steds Havet, men den Omstændighed, at d e r 
ingen Vandring s midler findes over den eller forbi den netop 
paa det paagjældende Sted. Hvor de af mig paapegede Midler for 
Plantevandring ere tilstede, ville Isstrømme ganske sikkert blive 
overskredne af Planterne lige saa vel som mange meget bredere 
Have. For Pattedyrene stiller Forholdet sig aabenbart ugunstigere x ). 
9. Landforbindelsen mellem Grønland øg Europa. — Prof. 
Bly tt har i Brev til mig for længere Tid siden oplyst mig om, 
at jeg har misforstaaet ham; han skriver: „Du beskylder mig for 
at have antaget, 1) at Grønlands flora blev aldeles ødelagt under 
istiden, og 2) at der har været en postglacial landbro. Ingen af 
delene har jeg sagt u . Jeg benytter Lejligheden til at anføre dette. 
Hvorledes denne Fejltagelse, som jeg selvfølgelig meget beklager, 
er fremkommet, har jeg ikke haft Tid til at undersøge. 
Hvad Nathorst angaaer, har han jo utvivlsomt antaget en 
postglacial Bro og en Indvandring fra Øst af Grønlands Flora over 
denne. Om denne Bro udtaler lian sig nu p. 34 ff. 
Selvfølgelig forholder jeg mig overfor geologiske Spørgsmaal 
som Lægmand, og det er derfor en let Sag for Nathorst at be¬ 
handle mig som Ignorant. Det er fuldkommen rigtigt, at jeg ej 
har „kunnat anfora ett enda geologiskt bevis mot den 
J ) I Forbigaaende vil jeg ikke undlade at bemærke, at naar Nathorst 
saa kort affejer Bly tt s „hypotes om våxternas vandring steg for 
steg“ med den Bemærkning, at den „vederlaggas genom våxtligheten 
på hvarenda o i våra skargårdar“, saa rammer dette efter min Me¬ 
ning aldeles ikke Bly tt, der sikkert kj ender og har anstillet sine 
Betragtninger over Skjærgaards-Floraen lige saa godt som Nathorst, 
og Nathorsts Kritik er sikkerlig ogsaa her grundløs. 
