297 
invandrat så val till sydspetsen som till hdgre bredd- 
grad er på den vestra kusten. Mojligen kan denna invandring 
tånkas stå i samband med storisen, hvilken såsom bekant från 
Danmarksstrædet drifves sbderut langs Gronlands ostkust till Kap 
Farewell samt derifrån norrut långs vestkusten. Man kunde mycket 
val tånka sig, att fron af våxter blifvit från Island med stormar 
utforda på storisen och sedan med denna forda till Gronlands vest- 
kust, der de af fåglar eller på annat sått bragts i land, frågor 
hvilkas slutliga afgorande ar forbehållet framtiden“. 
Er dette nu originale Tanker af Nathorst, disse 
Spekulationer? Ja, man maa naturligvis antage det, thi ellers 
vilde han, der er saa irriteret over,‘-at en i et populært Arbejde 
skjult Tanke ikke anføres som stammende fra ham, vel ikke have 
undladt i dette videnskabelige Arbejde at have henvist til min I, 
p. 211—13, hvor jeg har skrevet et langt Stykke : om Storisen som 
Transportmiddel for Planter fra Island til Grønland, idet jeg anfører 
en hel Del Literatur, og naar jeg nu undersøger, hvad Nyt der 
da i Virkeligheden lindes hos Nathorst, ja saa er der virkelig 
ogsaa noget Nyt, idet jeg (og maaske heller ikke Andre?) egentlig 
ikke har talt om andet end Storisens Transport til Sydgrøn land 
(Julianeliaabs Distrikt), men ikke til Jiogre breddgrader på den 
vestra kusten u . Det originale er altsaa dette, at det „mycket 
vel kan tånkas u at Frø føres med Storisen endnu højere op paa 
Vestkysten, formodentlig saa langt den overhovedet selv naaer, f. Ex. 
til Godthaab. Jeg formaner mine „yrkesbroder“ til at være op¬ 
mærksomme paa, at her virkelig er et af „ Svenskarnes sjelfstdndiga 
ron u om Grønland, for at de ikke ligesom jeg skulle komme paa 
den sorte Tavle. 
Men Jivad skall man sdga u om den ejendommelige Maade at 
skrive en Kritik paa, som præger Nathorsts „Kritiska anmårk- 
ningar“, hvor der fra først til sidst repeteres Meninger og Kesul- 
tater, der som det nys anførte allerede lindes hos mig, i alt Fald i 
Hovedtræk, men som ere fremstillede saaledes, at den, der ikke 
sammenligner eller nøje kjender mine Afhandlinger (og hvor mange 
Læsere gjøre dette), maa tro, at de egenlig ere forst fremsatte af 
Nathorst, og at jeg ikke eller dog yderst mangelfuldt har naaet 
