onr 
o25 
Navnlig dens midterste Del er meget muskuløs, og dens bagerste 
Spids sænker sig ned i Ovariets tragtformig fordybede forreste Flade, 
idet der fra Maven udspringer en solid, delvis muskuløs Bindevævs- 
stræng, som forlænger sig helt ned til Kroppens Bagende, idet den 
tjener til Fasthæftelse for Æggestoksgrenene. Man har ment, at 
denne Strængs Muskler skulde træde i Virksomhed under Fordøjelsen 
ved at forstærke Mavens peristaltiske Bevægelse. Tæt ved Spise¬ 
rørets Udspring aabner Endetarmen sig inde i Mavehulen; den 
løber op omtfent i Midtlinien langs med Blæksækken men udenfor 
denne. Dens Aabning er paa hver Side forsynet med en Anallap, 
Tab. VIII Fig. 12, som langs den ene Rand er styrket med en Muskel- 
traad, der fortsætter sig ned paa Tarmens Sider, medens den anden 
Rand er fladet ud til en Vinge. Tæt ved Anus aabner Blæksækken 
sig ind i Endetarmen. Hele Fordøjelseskanalen er indvendig stærkt 
længdefoldet, navnlig i selve Maven x ). 
Spiraltarmen er et højst besynderligt Anhang til Fordøjelses¬ 
kanalen, som aabner sig ind i Endetarmen tæt ved dennes Udspring 
fra Maven; ind i denne Spiraltarms indre Trediedel aabne atter de 
to Galdegange sig med en enkelt Aabning. Kort fra Anus begynder 
inde i Endetarmen en dobbelt Fold med en mellemliggende Fure, 
som fra først af kun er svagt udviklet; naar vi imidlertid naa ned 
mod Spiraltarmens Lumen, blive Folderne opsvulmede og tykke 
og fortsætte sig nu som to fyldige Snore ind i Spiraltarmen følgende 
dennes Overrand. — Strax indenfor Aabningen til Tarmen forlænger 
Spiraltarmen sig bagud med en lille fingerformig, indvendig stærkt 
foldet Blindsæk, men fortsætter sig ellers selv i en sneglehusformet 
oprullet Spiral, som gaar halvanden Gang rundt om sig selv, og 
som paa sin Indervæg bærer den omtalte Dobbeltfortykkelse lige 
til sin Spids. Væggene ere desuden beklædte med fremstaaende, 
tværstillede Hudblade. Da jeg ofte har fundet Spiralmaven fuld af 
Fødestof, anser jeg den aldeles sikkert for virkelig at staa i For¬ 
døjelsens Tjeneste. 
0 Cfr. Muller 1. c. pag. 342—343. 
