81 
til at antage, ligeledes staa i Sansningens Tjeneste; Hypopus bærer 
under Gangen Klappen skraat fremefter, saa at Børsternes Spids 
berører Jorden, det ser ganske ud, som om den føler sig for 
med dem. 
Hypopus finder behændigt ud af Kitinvævets Masker uden om 
Coconskallen og klamrer sig til en fremragende Traadende; det er 
meget underholdende at iagttage dens Færd: den svinger de lange 
Forben rundt i alle Retninger, som søgte den at faa fat i noget. 
Nærmer man en fin Pensel til den, griber den strax fat med Hefteskiverne 
paa Tarsens Spids og er i et Sæt ovre derpaa; kom i mine Glas 
en Mide, Insektlarve eller et hvilket som helst Dyr forbi, gik det 
paa samme Vis. Jeg undersøgte fra den Lokalitet, hvor jeg gravede 
Coconerne ud, en Mængde Tusindben (Julider), og næsten altid 
fandt jeg mine Hypopi hæftede paa dem, saa fast, at de næppe 
vare til at faa løs med en Naal; Bugens Sugeskaale vare traadte 
i Funktion, Baglemmerne bøjede fremefter og trukne ind under 
Skjoldet, Forbenene udstrakte i deres fulde Længde, ragende langt 
frem foran Skjoldet, det forreste Pars „Skeer“ fasthæftede. I denne 
Stilling holdt de sig ganske rolig flere Dage og forlode ikke Tusind¬ 
benet, før det døde. 
* 
Er Hypopus da en Parasit? Herimod taler for det første, at 
den klamrer sig til en hvilken som helst bevægelig Gjenstand; og 
dernæst det, at den paa Grund af Mundens Bygning er aldeles ude 
af Stand til at drage nogen Næring af det Dyr, der bærer den. 
Men hvorfor har da Hypopus denne Tilbøjelighed til at fæste 
sig paa andre Skabninger? 
Megn i il 1 ), der har Æren af at have paavist Hypopus-,,Slæg¬ 
ten 4 ^ rette systematiske Plads, har ogsaa fundet den rigtige For¬ 
klaring af dette Fænomen: „. . . il (l’hypope) a en outre l’instinct 
et les moyens de se cramponner et d’adhérer solidement par ses 
ventouses abdominales a tous les étres, petits ou grands, qui pas- 
1 ) L. c. p. 234. 
Vidensk. Meddel, fra den naturh. Foren. 1895. 
6 
