161 
Sommergenerationens Kuld, der alle fra Begyndelsen ingen Hjælm 
have. Mod Efteraaret voxer Hjælmen meget stærkt hos en stor 
Mængde, og disse Former er det, der bære Ephippier. Naar For- 
aaret kommer, ere de hjælmbærende o: alle de befrugtede, ephippie- 
bærende Hunner døde; de, hvis Hjælme nu i Marts —April begynde 
at voxe ud, ere de Dyr, der have overvintret under Isen og skyldes 
den sidste Sommergeneration, som de afdøde, ephippiebærende Hunner 
frembragte, førend Parringen begyndte, og Vinteræggene dannedes. 
I April optræder der tillige ganske spæde Unger, der aldeles ingen 
Hjælm have; det er dem, der ere bievne udklækkede af Ephippierne. 
Men denne Iagttagelse, der her er gjort for Hyalodaplinia 
galeatas Vedkommende, gælder ikke alene denne Form, men en 
stor Mængde og mulig alle Planktonformer. Naar disse fødes, eje 
de nemlig endnu ikke de Ejendommeligheder, der ere 
karakteristiske netop for Planktonorganismerne, de 
ere enten ikke udstyrede med Balanceapparater eller ikke hyaline, 
ligesom heller ikke Princippet for Overfladeforstørrelse har kunnet 
gøre sig gældende. Andet Steds skulle vi komme mere ind herpaa. 
Kap. III. 
Afhængighedsforhold mellem Fauna og Flora. 
For enhver, der er vant til at undersøge ferske Vande, er det 
en velbekendt Sag, at en meget stor Del af Ferskvandsdyrene i 
større eller mindre Grad nøje er knyttet til Plantedækket. Det 
er blevet omtalt, at rig Plantevæxt i Søerne er af overordentlig 
stor Betydning for Ferskvandsorganismerne, idet det er den af 
Planterne afgivne Ilt, som for en stor Del betinger Landformernes 
Overvintringsevne under Isen, og vi have set, at visse Former, 
Dytiscer og Hemipterer, om Efteraaret søge til de planterige Søer 
for der at overvintre. 
Vidensk. Meddel, fra den naturh. Foren. 1895. 
11 
