199 
nylig ere bievne paaviste 1 ) i deres Celler. Paa stille og rolige 
Steder ser man dem derfor samle sig som et grøngult Lag paa 
Vandoverfladen, vel at mærke naar Vejret er fuldstændig stille; 
men dette er jo kun undtagelsesvis Tilfældet, og den svageste 
Bølgedannelse er nok til at sætte dem i Bevægelse og fordele dem 
i Vandet; de optræde da som ægte Planktonorganismer, hvortil de 
maaske egentlig næppe bør regnes, i alt Fald naar man dermed 
betegner de Organismer, der, fordi de liave samme Vægtfylde som 
eller lidt større end Vandet, nogenlunde ere i Ligevægt overalt i det. 
Den mest dominerende af de forholdsvis faa Arter, der op- 
traadte, var Aphanizomenon flos aquae , og som dens stadige Led¬ 
sager forekom nogle Anabaena-AxtzY og Chroococcaceer. 
De andre Alger, Chloropliycee rne og Di atomaceerne , 
optraadte aldrig i større Mængde. Som temmelig konstante kan 
jeg af Chlorophyceerne nævne 2 Pediastrum- Arter og af Diatoma- 
ceerne en Melosira. Desuden fandtes der i mange Prøver Bund- 
diatomaceer og Desmidiaceer, men kun enkeltvis og i Prøver, der 
vare urene; deres Tilstedeværelse forklares jo let ved, at det 
strømmende Vand har hvirvlet Bundmateriale, deriblandt disse 
Planter, op; mange af dem have vel ogsaa siddet paa Plantedele, 
som Nættet ved at trækkes gjennem Vandet har berørt. Af de 
specielle Plankton-Diatomaceer, som ere fundne i Pioner-Søerne i 
Holsten 2 ), saa jeg intet Spor. 
Peridineerne forekom i et Par Prøver i stor Mængde, 
saaledes at den dominerende Art, Ceratium Hirundinella , dannede 
det karaktérgivende Element, ellers optraadte de kun i meget ringe 
Mængde og stedse kun i faa Former, men ret konstant. Dog er 
*) S. Strodtmann: Bemerkungen fiber die Lebensverhiiltnisse des 
Susswasserplankton (Forschungsber. aus der Biologisclien Station zu 
Plon. Theil 3. 1895.) og H. Kl eb ah n: Gasvakuolen, ein Bestand- 
theil der Zellen der wasserbllithebildende Phycochromaceen. (Flora. 
80. Bd. 1895.) 
2 ) J. Brun: Zwoi neue Diatoméen von Plon (Forschungsber. aus der 
Biolog. Station zu Plon. Theil 2. 1894) og O. Zacharias: Biologische 
Mittheilungen (Ibid. Theil 1, 1893, p. 38). 
