11 
komme 1881—87, beskrevet 9 for Yestgrøniand nye Arter, nemlig 
3 Isopoder og 6 Hyperine Amfipoder (efter Fradrag af 4 efter min 
Mening uholdbare Arter). 
Ted Sammenlægning af disse Tal faar man altsaa, at man nu, 
lienimod Slutningen af 1887, kjender ialt 130 marine Malakostraker 
fra Yestgrøniand. (I min Bearbejdelse af Crustaceerne i „Dijmphna- 
Togtets zool.-bot. Udbytte 41 , 1887, har jeg ved Omtale af Arternes 
geografiske Udbredelse lejlighedsvis angivet 7 for Grønlands Fauna 
nye Arter, men da dette er sket paa en lidet iøjnespringende 
Maade, og Værket, hvori det er optaget, først er udkommet i Juli 
d. A., forbigaar jeg disse Angivelser). Disse Arter vise følgende 
Fordeling indenfor de enkelte Ordener: 1 8 D e k a p o d e r, 1 E n - 
phausia, 79 Amfipoder, 2 Tanaider, 18 Isopoder, 9 
Cumaceer og 3 Mysider. — Ved denne Liste er Antallet bragt 
op til 23 2 Arter, altsaa er her ialt tilføjet 102 nye Arter. 
II. Indledning’. 
For at lette Oversigten over de Oplysninger og Bemærkninger, 
jeg har anset det for hensigtsmæssigt at optage, vil jeg dele dette 
Parti i Afsnit med særlige Overskrifter. 
a. Det geografiske Omraade. 
Som det fremgaar af Arbejdets Titel, og som det gjentagne 
Gange er fremsat i den historiske Oversigt, omhandles her kun. det 
vestlige Grønlands Fauna. Grunden hertil er dobbelt, dels en rent 
geografisk, dels en praktisk. Yestgrøniand begynder ved Gap Farvel 
paa 59°46' N. B., 43° 52' Y.L. f. Greenw., og dets Kyst gaar saa 
nogenlunde jævnt mod Nord og Nordvest, saaledes at det nordligste 
Punkt, hvorfra jeg selv har set Dyr og som er nogle Mile N.Y. 
for Cap York, ligger ved c. 76°8'N.B., 68°30'Y.L. (Jeg har vel 
medtaget nogle langt nordligere beliggende Punkter efter en engelsk 
Expedition, men herom senere). Den lige Linie mellem disse 2 
Punkter er altsaa henved 250 geogr. Mile. Paa hele denne Stræk¬ 
ning adskilles Kvsten fra det arktiske Amerika ved et bredt Far- 
