II. 
Egnen og Fordelingen af Fuglene. 
Floderne fortjene ubetinget den største Opmærksomhed. 
Wolf-Floden kommer oppe fra det store Vandskjel i Langlade 
Co. og liar løbet over hundrede Mil, inden den naar til Shiocton. 
Den er en temmelig betydelig Flod, som fører store Vandmasser 
med sig. Sit Udløb har den i Winnebago-Søen, der igjen gjennem 
Fox-Floden har Udløb i den paa Fugle saa rige Arm af Michigan- 
Søen, Green Bay, omkring tredive Mil fra Shiocton. Den anden 
Flod maa nærmest betegnes som en Aa. Hele dens Længde er i 
lige Linie næppe over 25 Mil. Dog kaldes den S hio c-Flod en. 
Om Efteraaret sætte Floderne Vandet op over en stor Del af 
Egnen. Det synker i Regelen i Løbet af Vinteren, men vokser 
saa igjen, naar Tøbruddet kommer. Naar Vandstanden er højest, 
kan den være omkring en 20 Fod over laveste Vande. 1883, da 
jeg nøjagtig maalte Vandstanden, steg den straks ved Tøbruddet 
lidt over en Fod; men inden Udgangen af April var den 3 Fod 
lavere end ved Tøbruddet, Her holdt den sig omtrent til den 17de 
Maj, og i denne Tid var en meget stor Del af Egnen oversvømmet. 
Saa begyndte den yderligere at falde. 19de Juni var den 5 Fod, 
2den Juli næsten 9 Fod lavere end ved Tøbruddet, 19de Juni 
var der ingen Oversvømmelse af Betydning. 
Paa begge Sider af Wolf-Floden er der et Mylr af gamle 
Flodlejer. Om Foraaret, da alt er oversvømmet, kan man næppe 
se, hvor Hovedfloden gaar; men om Sommeren er Vandet i de fleste 
af disse Flodlejer stillestaaende, da Hovedstrømmen langs sit Løb 
har dannet Volde, der tildels ere bevoksede med ældgamle Træer. 
Disse Volde gjennemskæres i Regelen af en Grøft, som er en Lev¬ 
ning af Udløbet, men ud paa Eftersommeren er denne Grøft i de 
Heste Tilfælde ikke dyb nok til at vedligeholde Forbindelsen med 
Floden. I Løbet af nogle faa Aar vil den saakaldte „gamle Wolf- 
Flod“ (i Sec. 17) være et aflægs Flodleje. Allerede nu lukker en 
Sandvold paa‘Eftersommeren næsten for Indløbet, og det, skjønt 
