30 
Hvalernes Tandsæt er sikkert afledet af Pattedyrenes sædvan¬ 
lige, ligesom Hvalerne i alle andre Henseender ere afledede af 
sædvanlige placentale Pattedyr. Deres Tandsæt er vanslægtet af 
Mangel paa Brug, som sædvanlig hos Havpattedyr. De fleste 
Pattedyr kunne ikke tygge med Læberne tilsluttede; Munden aabnes 
og lukkes vexelvis. For Dyr, der leve i Vandet, er dette Forhold 
ubekvemt; Tygningen opgives tildels, og Føden siuges næsten hel. 
— Ingen nulevende Hval (tildels bortset fra Inia, Ziphius og 
Monodon ) har andet end forholdsvis smaa, simpelt kegleformede 
Tænder med tynd eller ingen Emaille, og med enkelt Rod. Nogle 
Hvaler have flere Tænder end noget andet Pattedyr; men nær- 
staaende Slægtninge ere tandløse eller næsten tandløse. Nogle 
have smaa helt vantrevne Tænder, der tildels forsvinde med Al¬ 
deren. Hos Unger af Bardehvaler findes der en lang Række van¬ 
trevne Tænder, der ikke bryde frem, men opløses. Øvre For¬ 
tænder mangle. 
Foreløbig haves kun faa Oplysninger til Forstaaelsen af Hva¬ 
lernes Tandsæt: Tændernes store Tal hos nogle og Mangelen af 
Tandskifte 25 ). 
Zeuglodon -^) er en uddød Hval, der mere end nogen anden 
nærmer sig sædvanlige Pattedyr. Dens Snude (Mellemkjæbe, Over- 
kjæbe, Næseben) og Pande ere byggede noget mindre afvigende 
end hos Bardehvalerne, meget mindre afvigende end hos Tand¬ 
hvalerne, hvis Hovedskal er trykket og omformet af Luftposer, 
der staa i Forbindelse med Næsegangen. Med denne Ejendomme¬ 
lighed, hvori den minder om Bardehvalerne i Modsætning til de 
hojere udviklede Tandhvaler, forener den andre, der stille den 
endnu betydelig lavere end Bardehvalerne. Dens Hjernekasse er 
mindre sammenskudt, dens Isseben og Pandeben mere sædvanlige; 
Tandsættet er ikke langt fra det typiske: c \ For- og 
Hjørnetænder have omtrent sædvanlig Form, Kindtænderne ere 
smalformede, sammentrykte, savtakkede og have dobbelt Rod; Tand¬ 
skiftet gaar for sig som sædvanlig; Mælketænderne ligne Efter¬ 
følgerne. — Sqvalodon' 27 ) nærmer sig i Hovedskallens Bygning 
