34 
Halvaber og Aber. 
(* Lemur, Perodicticus, Lichanotus, Microrhynchus, Propithecus, 
Chiromys , Mycetes, *Hcipale, Ateles, *Cebus, *Chrysothrix, Macacus, 
*Cynocephalus, *Cercopithecus, *Semnopithecus, *Simia, *Homo.) 
Mælketandsættet er veludviklet baade lios Halvaber og Aber. 
— Hos Halvaberne er det svagest; de fleste af Mælketænderne 
ligne i Hovedsagen deres Efterfølgere; dp 4 har mere eller mindre 
tydelig Bredf'orm, p 4 er simplere [ikke lios Leptadapis, Otolicnus, 
Hapalemur ]. — Hos Aberne ere Mælketænderne stærkere; For- og 
Hjørnetænder og dp 2 have omtrent Form som deres Efterfølgere; 
dp 8 har svag Mellemform, dog i Underkjæben utydelig, (især hos de 
amerikanske Aber) eller mere eller mindre tydelig Bredform (især 
hos den gamle Verdens Aber); i sidste Tilfælde er p 3 meget 
simplere; dp4 har altid Bredform; p4: er betydelig simplere. — 
Hos nogle ( Lichanotus , Microrhynchus, Propithecus ) er der i 
Mælketandsættet en nedre Fortand og en nedre Kindtand mere end 
i det blivende Sæt; hos nogle ( Chiromys ) findes der i Mælketand¬ 
sættet et større Antal Tænder (i Overkjæben den bageste Fortand, 
Hjørnetanden og en Kindtand, i Underkjæben tre Kindtænder 34 )), 
der mangle i det blivende. 35 ) 
Det typiske Forhold, at hele Mælketandsættet i mindre 
Maalestok giver et Billede af den tilsvarende Afdeling 
af det blivende Sæt, phylogenetisk følger det blivende Sæts 
* 
Forandringer, findes kun hos faa Pattedyr; oftest og tydelig findes 
det hos dem, hvis Tandsæt eller Tandformer ikke afvige stærkt 
fra det oprindelige (f. Ex. nogle Insectædere, tildels Gnavere og 
enkelte Artiodactyler), sjelden og tvivlsomt hos andre (f. Ex. maaske 
tildels Lepus og Lagomys , hos hvilke oprindelig smalformede Tænder 
have faaet Bredform; maaske Dasy pus og Zeuglodon ; „ maaske “, 
fordi den historiske Udvikling ikke kjendes nærmere). 
Meget almindelig ophører Afhængighedsforholdet 
mellem de to Tandsæt tildels. 
