37 
Dette Forhold er Medaarsag til, at de bageste Mælkekindtænder 
lettere end deres Efterfølgere bevare den oprindelige Mellem- og 
Bredform. dp 3 i Underkjæben liar noget oftere sin oprindelige 
Form (foruden hos nogle Insectædere og adskillige Hovdyr, hos 
hvem den ogsaa tildels bevares i det blivende Sæt, hos nogle Pung¬ 
dyr : Didelphys og Phcdangista vulpina (?) og nogle Rovdyr: Pr fj¬ 
og on og Nasua ); meget almindelig er det Tilfældet med dp 3 i 
Over- og dp4: baade i Over- og Underkjæben (f. Ex. meget frem¬ 
trædende hos Didelphys og Phalangista [for clp 3’s Vedkommende], 
Cladobates [for dp 4], de allerfleste Artiodactyler, de allerfleste 
Rovdyr, mange Halvaber og Aber [især for dp 4]). Afhængigheds¬ 
forholdet mellem Kindtænderne af 1ste og 2det Sæt er dog ikke 
helt ophørt; Tænderne i 1ste Sæt have noget af det samme Præg 
som Tænderne i 2det, tildels fordi de bruges paa lignende Maade; 
de bredformede f. Ex. i det ene Sæt ligne de bredformede i det 
andet, o. s. v. (f. Ex. særlig tydelig hos nogle Rovdyr); men, naar 
Kindtænderne i det blivende Sæt ere stærkt afvegne fra det typiske, 
kan Mælketændernes Vedhængen ved det oprindeligere Præg blive 
meget iøjnefaldende ( Proteles , tildels Meles , Ryæna, Felis). — 
Selv om Mælketænderne i det væsenlige følge med de blivende 
Tænder i Form-Udvikling, kunne de dog i et eller andet staa noget 
tilbage. Hos nogle Gnavere f. Ex. ere Kindtændernes Kroner meget 
forhøjede og gaa i et med Roden, der ikke lukkes; de tilsvarende 
Mælketænder have kortere Kroner og lukkede Rødder. -- Naar 
nogle af de typiske Tænder ere fortrængte fra det blivende 
Sæt, kunne de endnu være bevarede i Mælketandsættet. Jo nyligere 
— phylogenetisk — Fortrængningen er sket, desto større Evne 
har Mælketandsættet til at bevare det, der i det blivende Sæt er 
fortrængt. De Tænder, som Gnaverne mangle i det blivende Sæt, 
ere ikke tilstede i Mælketandsættet; hos Chiromys derimod er 
Mælketandsættet mere fuldstændigt end det blivende. Gnaverne 
have ingen nærstaaende nulevende Slægtninge, hos hvem de paa- 
gjældende Tænder findes; Chiromys er meget nær i Slægt med 
nulevende Dyr, der have dem. 
