58 
ere de ganske som Rovdyr. — At anse dem for Overgangsformer mellem 
Pungdyr og Rovdyr (som f. Ex. i nyeste Tid Gaudry: Enckainem. etc., 
p. 13 o. s. v.) er aldeles urigtigt; saadanne Overgangsformer ere Umulig¬ 
heder. Rovdyr med stærkt skjærende Tænder ere uomtvistelig afledede af 
Rovdyr med mere sædvanlige Tandformer; Rovdyrene i det hele ere lidjt 
staaende placentale Pattedyr, afledede af lavere staaende placentale Patte¬ 
dyr, ikke af Pungdyr; Vejen fra Pungdyr til placentale Pattedyr gaar 
ikke gjennem liojt staaende Pungdyr, som Sarcophilus og Thylacinus , 
der i Tandformerne og i mange andre Henseender afvige mere fra det 
oprindelige end mangfoldige placentale Pattedyr. Naar man vil se en 
Overgang mellem Dasyurider og Rovdyr, begaar man en ganske lignende 
Fejl, kun i storre Maalestok, som naar man vil finde en Overgangsform 
fra Maare til Katte (Filhol: Ælurogale intermedia; Ann. sc. géol., tom. 8, 
1877; p. 30, 39 og andre Steder), Yderenderne af to lange Udviklings¬ 
rækker blandt Rovdyrene. 
Huxley (On the cranial and dental ckaracters of the Canidæ; Pro- 
ceed. Zool. Soc. London, 1880; p. 284) gjor følgende Sporgsmaal: „Why 
may not Hyænodon and Pterodon be an extreme development of that 
type of the Insectivora wliich is at present represented by Centetesl u 
Fordi Hyænodon og Pterodon ikke have den ijerneste særlige Lighed 
med Insectædere, allermindst med Centetes; der er næppe en eneste Ting, 
hvori Centetes ikke er en skarp Modsætning til Hyænodon og andre Rov¬ 
dyr. — Centetes og dens Slægtninge ere i mange Henseender de Insect¬ 
ædere, der ijerne sig længst fra den almindelige Pattedyrtype (uhyre 
Næse, ingen Kindbue o. s. v., o. s. v.). Ogsaa deres Kindtænder have en 
meget usædvanlig, ejendommelig Form; Huxley kalder dem „least-modified“ 
(p. 284) og anser dem for „such that those of all the Carnivora may be 
readily derived from them“ (p. 283). Underkjæbens Kindtænder hos Cen¬ 
tetes afvige fra den typiske femspidsede Form — der ogsaa er den typiske 
for Rovdyrene og findes meget tydelig hos alle lavere staaende Rovdyr — 
ved, at den bageste ydre og den bageste indre Spids ere stærkt ind¬ 
skrænkede. En tilsvarende Forandring er gaaet for sig i Overkjæbetæn- 
derne; den bageste af de oprindelige tre yderste Spidser er forsvunden; 
ligeledes den bageste af de to, der følge nærmest indenfor dem; derimod 
findes endnu, særdeles veludviklet, de to forreste af de oprindelige tre 
yderste Spidser og den forreste af de to nærmest følgende og Levninger 
af en enkelt Hæl, der findes veludviklet hos andre Centetider. Hisse 
Kindtænder sammenligner Huxley med Rovdyrenes paa følgende Maade: 
„The trihedral prism wliich constitutes the chief part of the first upper 
molar of Centetes (og som ligger udenfor Underkjæbetænderne, naar 
Munden er lukket) obviously answers to the triangular elevation on the 
crown of the corresponding tooth of Otocyon , which terminates in the 
two outer and the two inner cusps (der ligge indenfor Underkjæbetæn- 
dernes yderste Spidser, naar Munden er lukket); and the main difference 
between the two is that the cingulum is larger and extends much nearer 
to the summits of the cusps in Otocyon than in Centetes “ (p. 283). 
I Virkeligheden er Forholdet et ganske andet. Otocyon har ligesom 
